Pepeljugo...
divna si kao i tvoje ime.
Pepeljugo...
ti si uramljeni zalazak sunca.
Iako si u rite odevena,
nosiš dah kraljevske milosti.
Svima je jasno,
tron bi ti dobro pristajao.
Pepeljugo...
ako svome srcu priliku daš,
odvešće te...
u carstvo romantike.
Tako ćeš videti svoje snove kako se otkrivaju.
Pepeljugo...
U najslađoj priči...
...ikada ispričanoj.
P E P E LJ U G A
Nekada davno, u jednoj dalekoj zemlji,
postojalo je maleno kraljevstvo.
Mirno, napredno i bogato romantikom i tradicijom.
Tu, u raskošnom zamku,
živeo je jedan udovac sa svojom ćerkicom Pepeljugom.
Iako je bio divan i posvećen otac,
koji je svom detetu pružio luksuz i udobnost,
ipak je osećao da joj je potrebna majčinska ljubav.
I tako se ponovo oženio,
za svoju drugu ženu izabrao je ženu iz dobre porodice,
koja je imala dve ćerke Pepeljuginih godina.
Zvale su se Anastasija i Drizela.
Ipak, nakon prerane smrti ovog dobrog čoveka,
otkrivena je prava priroda maćehe.
Hladna, okrutna i ogorčeno ljubomorna
na Pepeljugin šarm i lepotu,
bila je sumorno odlučna da sve posveti
svojim dvema nezgrapnim kćerima.
I tako, kako je vreme prolazilo,
zamak se više nije ni mogao popraviti.
Porodično bogatstvo rasipano je uzaludno
od strane sebičnih polu sestara,
dok je Pepeljuga bila zlostavljana, ponižavana
i na kraju prisiljena da bude sluškinja u svojoj rođenoj kući.
A ipak, i pored svega toga,
Pepeljuga je ostala nežna i mila.
Svakim svitanjem pronalazila je novu nadu da će se jednom
njeni snovi o sreći ostvariti.
Pa, tako vam i treba kad mi kvarite najlepše snove.
Da, znam da je jutro divno, ali...
...i san je bio divan.
Kakav san?
Ne mogu da kažem.
Jer kad kažeš želju, neće se ostvariti.
Jer ipak...
San je želja...
koju tvoje srce želi,
dok čvrsto spavaš.
U snovima nevolja nema,
šta god da poželiš...
...kod tebe ostaje.
Imaj vere...
u svoje snove i jednoga dana
tvoja duga će se osmehnuti,
koliko god da ti srce pati,
ako nastaviš da veruješ,
san koji si poželeo...
...će se ostvariti.
O, taj sat.
Stari ubica radosti.
Čujem te, ustani, kažeš!
Vreme je za novi dan.
Čak mi i on naređuje.
Pa, postoji nešto.
Ne mogu mi narediti da ne sanjam.
I možda se jednog dana...
Snovi za kojima žudim...
...ostvare.
Koliko god da ti srce pati,
ako nastaviš da veruješ,
snovi koje želiš...
...će se ostvariti.
Čekajte, čekajte.
Jedan po jedan, molim vas.
Sad, Žak, čemu žurba?
Novi miš u kući, skroz nov, nikad ga nisam video.
Govst, govst! - O, to je gost.
Pa, trebaće joj haljina...
Ne, ne! - Nije ona, on je.
O, pa to jeste drugačije.
Trebaće mu majica i cipelice... - Moraš da ga izvadiš!
U mišovovci je! - Gde?
U mišolovci, pa što ne kažete?
Evo, evo, smirite se svi.
Jadničak je preplašen na smrt.
Žak, možda je bolje da mu objasniš kako stoje stvari.
Zuk, zuk, Pepeljugice, zuk, zuk.
Stani, vidi, maveni.
Samo povako, nema sta da bvineš.
Mi te vovimo, Pepeljugica isto.
Ona je fina, jako fina.
Tako je, hajde sad, zuk, zuk, zuk.
Zuk, zuk.
Pa, sad je bolje.
Samo da vidimo veličinu.
Jeste malo tesna.
Ali, moraće tako.
A sada ime.
Znam, Oktavijus.
Ali skraćeno ćemo te zvati Gas. - Sviđa ti se, Gas - Gas?
Sviđa, sviđa? - Gas - Gas.
Moram da idem, pazi da ne upadne u nevolju, Žak.
Ne zaboravi da ga upozoriš na mačku.
Zuk, zuk.
Gle, video si nekad macu, macu?
Macu, macu? - Maca, maca, Lucifer, to je on.
Opaki, šunjavi.
Skoči na tebe, grize tebe!
Veliki, veliki, k'o kuća!
Zuk, zuk, Lucifko?
Lucifko, zuk, zuk.
Dođi, mac, mac, mac.
Dođi, maco, hajde.
Lucifere, dođi ovamo!
Žao mi je što se Njegovom Veličanstvu
ne sviđa što doručkuje rano.
Svakako nije moja ideja da te prvog nahranim.
To je naređenje, hajde.
Lucifko, ono je Lucifko?
Zuk, Lucifko, to je on.
Gas - Gas uzme Lucifka i...
Gledaj! - Ne, Gas - Gas, ne.
Sad svušaj, Lucifko ne smešan.
Lucifko zao.
Bruno?
Bruno!
Opet sanjaš.
Juriš Lucifera?
Uhvatio si ga ovaj put?
To ne valja!
Zamisli da te gore čuju.
Znaš naređenja.
Pa, ako ne želiš da izgubiš fin, topli krevet,
bolje se otarasi takvih snova.
Znaš kako?
Nauči da voliš mačke.
Ne, stvarno, i Lucifer ima dobrih strana.
Recimo on...
Pa, on ponekad...
Mora da ima bar nešto dobro kod njega.
Bruno!
O, Bruno.
Hajde sad, izađi.
Znam da nije lako,
ali bar moramo da se potrudimo da se slažemo.
To se odnosi i na tebe, Vaše Veličanstvo!
Vreme je za doručak! Dođite, požurite!
Hajde, doručak, doručak!
Hajde, idemo da jedemo! - Dovučak!
Dovučak? O, dovučak!
Lucifko, kako ćemo napolje?
Da vidimo.
Svušajte, imam ideju.
Neko mova da se iskvade,
da ga Lucifko pojuvi,
da pobegne u ćošak i tamo drži Lucifka.
Onda svi istrčimo. - Napolje!
Sad bivamo ko će to da uvadi, ibi - dibi, hop!
Hop! - Hop.
Idemo, hop. - Hop.
Hop.
Sad... - Hop, hop, hop.
Hop.
O, tu ste!
Baš sam se pitala.
Dobro, doručak je serviran.
Bezi bve, klak - klak.
Pusti, pusti ga!
Prekinite, iš, iš, iš!
Iš, iš, iš!
Jadni mali Gas.
Izvoli.
Posluži se.
Gde je Gas - Gas, valjda je pobegao.
Pepeljugo!
Dobro, dobro, idem!
Gospode, ujutru, u podne i noću.
Pepeljugo!
Idem, idem!
Pepeljugo!
Idem!
Pepeljugo! - Samo malo!
Pepeljugo!
Dobro jutro, Drizela, lepo si spavala?
Kao da te je briga.
Ispeglaj mi ovaj veš i vrati ga za sat!
Za sat, čuješ li?
Da, Drizela.
Dobro jutro, Anastasija. - Krajnje je vreme bilo.
Ne zaboravi krpljenje.
I nemoj ni da ti treba ceo dan za to.
Da, Anastasija.
Pa, uđi, dete, uđi! - Dobro jutro, maćeho.
Pokupi taj veš i nastavi sa svojim dužnostima.
Da, maćeho.
Majko, majko, majko!
Ti si to, ti si, namerno!
Majko, o, majko, majko!
Šta si sad uradila?
Ona ga je stavila, velikog, ružnog miša, pod moju šoljicu.
Dobro, Lucifere, šta si mu uradio?
Nikoga ti nećeš prevariti.
Sad ćemo da vidimo.
Hajde, pusti ga!
Sad digni drugu.
Hajde!
O, jadni mali Gas.
O, Lucifere, hoćeš li ikada naučiti? - Pepeljugo!
Da, maćeho?
Sad ćeš videti svoje!
Zatvori vrata, Pepeljugo.
Dođi ovamo.
Molim vas, ne mislite... - Jezik za zube!
Sada...
...izgleda da imamo previše vremena.
Samo sam htela da... - Tišina!
Vremena za zlokobne šale.
Možda možemo bolje da ga iskoristimo.
Sad, da vidimo...
Veliki tepih je u glavnoj dvorani.
Operi ga!
I prozore, gore i dole.
Operi!
O, da, tapiserije i draperije.
Samo što sam ih završila... - Operi ih opet!
Ne zaboravi vrt, onda oribaj terasu,
obriši hodnike i stepenište, očisti dimnjake.
Naravno, tu su i šivenje, popravke i peglanje.
O, da, i još jedno.
Pobrini se da se Lucifer okupa.
Moj sin je dovoljno dugo izbegavao svoje obaveze.
Krajnje je vreme da se oženi i smiri se.
Naravno, Vaše Visočanstvo.
Ali moramo biti strpljivi. - Ja jesam strpljiv!
Ali nisam sve mlađi, znaš.
Želim da vidim unučiće pre nego što umrem.
Razumem, ser. - Ne.
Ne, ne znaš kako je kad vidiš da se tvoj sin jedinac
odrastajući sve više,
i više udaljava od tebe.
Ja sam...
Usamljen sam u ovoj staroj napuštenoj palati.
Želim opet da čujem dobovanje malenih stopala.
Dajte, Vaše Visočanstvo.
Možda ako ga samo pustimo... - Da ga pustimo?
Te njegove glupe ideje o ljubavi?
Ali, ser, što se ljubavi tiče...
Ljubav.
To dečko upozna devojku pod pravim okolnostima,
dakle, mi ćemo stvoriti uslove. - Ali, Vaše Visočanstvo,
ako princ posumnja. - Da posumnja!
Vidi, dečko kući dolazi danas. - Da, ser.
Pa, šta je prirodnije od bala u čast njegovog povratka?
Ništa, ser.
Ako sve kvalifikovane devojke u mom kraljevstvu
samo nekako budu ovde,
pa, mora da mu se svidi bar jedna, zar ne?
Zar ne? - Da, ser.
Kad ugleda neku...
...blago svetlo.
Romantična muzika.
Svi dodaci!
Nikako ne može da ne uspe.
Zar ne?
Da, ser. Ne, ser!
U redu, ser.
Prirediću bal za...
Večeras! - Za večeras?
Ali, ser... - Za večeras!
I pobrini se da svaka slobodna devojka dođe.
Jasno?
Da, Vaše Visočanstvo.
Kruškasta žaba...
Pevaj, slavuju slatki.
Visoko...
...iznad mene.
Pevaj, slavuju slatki.
Visoko...
...iznad.
Pevaj, slavuju slatki.
Visoko...
Pevaj, slavuju slatki.
Pevaj, slatki...
...slavuju.
Pevaj, slavuju slatki.
Pevaj, slatki...
Pevaj, slavuju slatki.
Pevaj...
Pevaj, slavuju slatki.
Pevaj, slatki...
O, pevaj...
O, Lucifere!
Zloćo jedna matora.
Naučiću te ja pameti.
Otvaraj u ime kralja!
Hitna poruka od Njegovog Visočanstva.
Hvala vam. - Od kvalja!
Šta kaže, Pepeljugice? - Šta kaže?
Ne znam.
Rekao je da je važno.
Možda ipak moram da prekinem...čas muzičkog.
Pevaj, slavuju slatki.
Visoko...
Trapava, to namerno radiš!
Devojke, devojke! - Ona je kriva, majko.
Iznad svega, samokontrola.
Da?
Pepeljugo, upozorila sam te da ne prekidaš...
Ali, ovo je upravo stiglo sa dvora. - Sa dvora!
Daj ovamo! - Daj meni!
Ja ću pročitati.
Biće bal. - Bal!
U čast Njegovog Veličanstva, princa. - Princa!
I, po zapovesti kralja,
svaka podobna devojka mora prisustvovati.
Pa, to smo mi! - A ja sam tako podobna.
To znači da mogu da idem i ja!
Ona, da pleše sa princom.
Čast mi je, Vaše Veličanstvo.
Možete li mi pridržati metlu?
Pa, zašto da ne?
Ipak, i dalje sam član ove porodice.
I piše da kralj zapoveda da svaka podobna devojka prisustvuje.
Da, tako piše.
Pa, ne vidim razlog što ne bi išla.
Ako završiš svoj posao. - O, hoću, obećavam.
I ako nađeš nešto odgovarajuće da obučeš.
Sigurna sam da hoću, hvala, maćeho.
Majko, shvataš li šta si rekla?
Naravno.
Rekla sam ako.
O, ako.
Zar nije divna?
Pripada mojoj majci. - Jeste vepa, ali je stara.
Pa, možda jeste malo staromodna, ali ću to srediti.
Kako ćeš to da uvadiš? - Čekajte malo.
Ovde mora da ima nekih dobrih ideja.
Evo ova. - O, baš vepo, jako vepo.
Sviđa mi se! - Vepa je! - Biće lako!
Moraću da skratim rukave, trebaće mi pojas,
karner i nešto za kragnu... - Pepeljugo!
Šta sad hoće? - Pepeljugo!
Pa, dobro.
Izgleda da će moja haljina morati da sačeka.
Pepeljugo!
Dobro, dobro, idem!
Jadna Pepeljugica.
Kad god nađe sebi minut, one onda počnu.
Pepeljugice, Pepeljugice. - Pepeljugo!
Pepeljugice, Pepeljugice, po celu noć i dan Pepeljugice,
založi vatvu, napvavi dovučak,
opevi sudove, pvebviši pod.
Pometi i prašinu obriši.
Kao da je na zvonce.
Trči tamo 'vamo,
dok joj se u glavi ne zavrti,
a one i dalje viču. - Radi više, Pepeljugice.
Da, vadi više.
Znate šta?
Pepeljugica neće ići na bal. - Šta? Neće ići?
Šta si to rekao?
Videćete,
smestiće joj.
Radi, radi, radi.
Neće završiti haljinu.
Jadna Pepeljugica.
Hej, možemo mi to!
Možemo mi to, možemo,
da pomognemo našoj Pepeljugici
i napvavimo lepu haljinu,
nije to tako teško.
Stavićemo joj pojas, napraviti nabore.
Kad na balu zapleše, biće najlepša od svih,
u divnoj haljini koju ćemo napvaviti za Pepeljugicu.
Brzo, brzo, brzo.
Moramo pomoći našoj Pepeljugici,
nema vremena za gubljenje,
moramo da radimo brzo. - Ja ću da sečem makazama.
A ja mogu da šijem! - Šivenje ostavi ženama.
ti nađi neki materijal.
I napvavićemo divnu haljinu za Pepeljugicu.
Za mnom, Gas-Gas, znam gde ćemo.
Biće vepa ta haljina.
Pepeljugica će se iznenaditi!
Iznenađena, biće jako!
I ovo, Pepeljugo, moje papuče. Ne zaboravi da...
Pepeljugo, evo moje haljine. - Evo, zakrpi dugmad.
Ispeglaj mi suknju i napravi karnere. - Pepeljugo?
Da? - Kad završiš,
i pre nego što počneš sa redovnim poslovima,
imam još par sitnica. - Dobro.
Majko, ne shvatam zašto svi drugi imaju šta da obuku,
a ja uvek završim u ovim starim krpama.
Ovaj pojas, ne želim ga ni mrtva!
Ti nešto kažeš, ove perle! Muka mi je kad ih vidim.
Đubre! - Mrzim ovo!
Idemo, cuvaj se.
Da, da, cuvam se.
Ovo nam treba, Gas-Gas.
Lepo, lepo, lepo.
Gle, Lucifko!
O, pevle!
Jako lepe pevle!
San je želja koju tvoje srce želi,
kad čvsto spavaš,
u snovima svi pvoblemi nestaju,
šta god da si poželeo, zadržiš.
Koliko god da ti srce žali,
ako nastaviš da vevuješ,
tvoji snovi će se ostvaviti.
Aha, 1...2...3...4...5...6...7...8.
Šta god da si poželeo, zadržiš.
Dobro!
Tvoji snovi će se ostvaviti.
Ostvaviće se.
Da? - Kočija je stigla.
Pepeljugo,
pa ti nisi spremna, dete. - Ja ne idem.
Ne ideš, o, baš šteta.
Naravno, biće još prilika i...
Da, laku noć.
Pa, dobro.
Šta je to kraljevski bal uopšte?
Ipak, pretpostavljam da će biti užasno glupo,
dosadno i potpuno...
...potpuno predivno.
To je moja... - Iznanađenje!
Svećan vođendan!
Pa, nisam ni sanjala.
Kakvo iznenađenje.
O, kako da vam...?
Mnogo vam hvala.
Zapamtite, kad vas predstave Njegovom Veličanstvu, nemojte...
Čekajte!
Molim vas, sačekajte!
Zar nije divna, sviđa vam se?
Mislite da može ovako?
Pepeljugo! - Majko, ne može!
O, ne! - Ne može!
Devojke, molim vas.
Ipak smo se nagodile.
Zar ne, Pepeljugo?
A ja uvek održim reč.
Baš mudro.
Ove perle,
baš su pravi detalj.
Zar ne misliš, Drizela?
Ne mislim, mislim da...
O, lopužo jedna!
To su moje perle, vrati ih! - O, ne!
Vidi, nosi moj pojas, to je moj pojas!
Prestanite, molim vas!
Lopužo!
Devojke, devojke.
Dovoljno je, sad požurite, obe.
Ne želim da se nervirate.
Laku noć.
Šta god da poželiš...
Ne, nije istina.
Ništa ne vredi.
Tvoja duga će se pojaviti...
Ništa ne vredi.
Koliko god da ti srce pati,
ako nastaviš da veruješ...
Ne mogu da verujem, ne više.
Nemam više u šta da verujem.
Baš ništa. - Ništa, mila?
Ne misliš valjda tako. - Mislim.
Gluposti, dete!
Da si zaista izgubila veru, ne bih ja bila ovde.
A tu sam!
Hajde sad, obriši te suze.
Ne možeš na bal takva.
Bal, ali ja ne... - Naravno da ideš.
Ali moramo požuriti,
jer čak i čuda traju kratko.
Čuda? - Aha, gledaj.
Šta li sam uradila sa magičnim štapićem, znam da... - Štapić?
Baš čudno.
Ja uvek... - Ti si onda...
Tvoja kuma vila, naravno.
Gde je taj štapić...
O, zaboravih.
Sklonila sam ga.
Vidite šta je uvadila. - Kako je to uvadila?
Sad da vidimo...
Rekla bih da ti prvo treba...
...bundeva. - Bundeva?
Sad magične reči...
Sklopiš te reči i šta dobiješ?
To su magične reči, verovala ili ne.
Sala-gadula znači, menčika-bularu,
ali a-ma-bob koji radi pos'o je...
bibidi-babidi-bu.
Vidite, vidite. - Zav nisu divne?
Predivne su.
Jesu, zar ne?
Sad uz tako elegantne kočije treba nam naravno,
...miš! - Miš?
Ovo je baš divno.
Biće ih četvorica uz kočiju kad završimo.
Samo zamahnem štapićem i za kraj trika,
bibidi, bobidi, bu.
Gospode, šta uradih?
Sigurna sam da ih je bilo četvorica, fali još jedan.
O, evo si.
Bibidi, bobidi, bu.
Jadan Lucifer.
Zaslužio je, rekla bih.
Sad...gde smo stali, a, da.
Ne možeš na bal bez...
...konja. - Još jednog?
Ali večeras, za promenu, ti ćeš držati uzde,
i sedećeš na mestu vozača.
Jer umesto konja, naravno, ti si kočijaš.
Bibidi, bobidi, bu.
Pa, to je to valjda, osim...o, da!
Završni dodir, a to si ti.
Da, Bruno, tako je, ti si večeras sluga.
Bibidi, bobidi, bu.
Pa, uskači, mila, ne smemo gubiti vreme.
Ali... - Ne, nemoj mi sad zahvaljivati.
O, nisam...mislim, jesam, ali...
Zar nije moja haljina... - Da, divna je, mila. Div...
gospode, dete, ne možeš ići u tome!
Da vidimo, mila.
Veličina i boja očiju.
Nešto jednostavno, ali i smelo.
Prepusti sve meni, kakva će haljina biti!
O, haljina je predivna!
Videli ste nekad ovako divnu haljinu?
I vidite, staklene cipelice.
Ovo je kao u snu.
Predivan san se ostvario.
Da, dete moje.
Ali, kao i svi snovi,
plašim se da neće trajati zauvek.
Imaš vremena do ponoći, onda...
Do ponoći, hvala ti.
Ne, ne, samo malo, moraš shvatiti, draga,
kad otkuca ponoć, čarolija će biti gotova,
i sve će se vratiti na staro.
Razumem, ali...
ovo je više nego što sam se nadala.
Blagoslovena bila, dete.
Gospode, kasno je, brzo, mila, bal ne može da čeka.
Lepo se provedi, igraj, budi vesela.
Sad idi, kreni svojim putem!
Princeza Frederika Žejni de la Fonten.
Gospođica Avgustina Duboa.
Kćer generala Pjera Duboe.
Dečko ne sarađuje.
Gospođica Leonora Mercedes de la Tur.
Kćer pukovnika i madam de la Tur.
Ne razumem!
Mora biti da je bar jedna odgovarajuća majka!
Ššš, ser. - Odgovarajuća žena.
Gospođice Drizela i Anastasija Tremejn.
Kćerke gospe Tremejn.
Odustajem, čak ni ja ne očekujem da dečko...
Pa, ako smem da kažem, Vaše Veličanstvo, upozoravao sam vas,
ali ste vi, ser, nepopravljivi romantičar.
Bez sumnje ste sklopili predivnu sliku do detalja.
Mladi princ, poklanja se zboru.
Iznenada staje, podiže pogled.
Jer, ona je tamo.
Devojka njegovih snova.
Ko je ona i odakle dolazi on ne zna, niti ga je briga,
jer mu srce govori da
je tu devojka koja je predodređena da mu bude žena.
Divan scenario za bajku, ser.
Ali u pravom životu, nikako.
Predodređeno je na neuspeh.
Neuspeh, a?
Vidi ono, blebetalo jedno.
Ko je ona, znaš je?
Ne, ser, nikad je nisam video.
Pa, to joj ide u korist.
Valcer, brzo, valcer!
Svetla.
Svetla!
Neuspeh, a?
Pa...
sad ću lepo da spavam.
U pravu ste, ser, i ja bih...
Ti ostaješ ovde.
Pazi da ih ne uznemiravaju,
i kad je dečko zaprosi, obavesti me odmah.
"Obavesti me odmah." - I zapamti!
Ako nešto prođe loše...
Ko je ona, majko? - Znamo li je?
Pa, princ je izgleda zna.
Ja znam da je nikad nisam videla. - Ni ja.
Ali svakako je...čekajte...
Nešto mi je poznata.
Dakle, ovo je ljubav.
Dakle, ovo čini život božanstvenim.
Sva gorim,
i sada znam,
da je ključ raja moj.
Moje srce krila ima,
i leteti mogu.
Dotaknuću svaku zvezdu na nebu.
Dakle, ovo je čudo
o kome sam sanjala.
Dakle, ovo...
...je...
...ljubav.
O, Bože.
Šta je bilo?
Ponoć je. - Da, jeste, ali zašto...?
Zbogom. - Ne, ne, čekaj.
Ne možeš da ideš, tek što... - Moram, molim te.
Moram. - Ali zašto?
Pa ja...o, princ...
Nisam upoznala princa. - Princa?
Nisi znala da...
Zbogom! - Ne, čekaj.
Vrati se, molim te!
Ne znam ti ni ime, kako da te nađem?
Čekaj, molim te!
Zbogom!
Mlada damo!
Čekaj!
Gospođice!
Samo malo!
Straža, straža!
Zaustavite tu kočiju, zatvorite kapiju!
Pratite te kočije!
Otvorite kapiju!
Žao mi je.
Izgleda da sam zaboravila na sve.
Čak i na vreme, ali...
...bilo je tako divno.
Tako je zgodan i dok smo plesali...
Sigurna sam da ni sam princ ne bi bio više...
više...
pa, sad je gotovo i ... - Pepeljugice!
Vidi, vidi, cipevica!
Da, cipevica. - Cipevica, Pepeljugice!
Hvala ti.
Puno ti hvala, za sve.
Vaše Visočanstvo, smatram da nema svrhe okolisati.
Sa žaljenjem vas obaveštavam,
da je mlada dama nestala,
ostavljajući za sobom samo staklenu cipelicu.
Da, tako ću.
Ne, ne mogu.
Pa, uđi!
Uđi!
Vaše Visočanstvo... - Znači već ju je zaprosio?
Ispričaj mi sve. - Pa, ser...
Ko je, gde živi? - Nisam stigao da...
Nije važno, treba da popričamo o važnijim stvarima.
O pripremi venčanja,
pozivnice, državni praznik.
I o tako tome. - Ali, ser...
Evo, uzmi cigaru, uzmi još koju!
Ali, ali...
Bolje vežbaj to da deliš.
Ali, ako biste...
...samo saslušali. - I za tebe, prijatelju.
Visočanstvo, molim vas... - Viteštvo.
Proglašavam te ser...
usput, kako želiš da se zoveš? - Ser...
...pobegla je. - "Pobegla je"?
Čudnovata titula, ali kad hoćeš...
Šta je?!
Ti...ti...izdajice!
Ser, setite se, vaš pritisak.
Izdaja!
Ne, ser, ne!
Sabotaža!
Sve vreme sarađuješ sa princom.
Pokušao sam da je sprečim,
ali tek tako je isparila! - Baš uverljivo.
Istina je, ser. Našli smo samo ovu staklenu cipelicu.
Sve je bila nameštaljka!
Ali, ser, on je voli!
Neće stati dok je ne nađe.
Odlučan je da je oženi.
Šta, šta si rekao?
Princ, ser, kune se da neće oženiti drugu
sem devojke čija je ovo cipela.
To je rekao, je l'?
Naš je!
Ali, ser, ta cipelica može odgovarati bezbroju devojaka.
To je njegov problem, dao je reč.
Držaćemo se za nju. - Ne, Vaše Visočanstvo.
Ne želim ništa s tim.
Ovo će probati svaka devojka u mom kraljevstvu.
I ako cipela odgovara...
...dovedi je.
Da, Vaše Veličanstvo.
KRALJEV PROGLAS
Pepeljugo? Pepeljugo?
Pepeljugo, o, gde je ta...? - Da, evo me.
Moje ćerke, gde su?
Mislim da još spavaju.
Ne stoj samo tako!
Odmah donesi tacne s doručkom, brzo!
Pitam se šta nije u vedu.
Šta joj je? - Ne znam.
Idemo da saznamo, hajde!
Drizela?
Šta je? - Ustaj, ovog momenta.
Ne smemo izgubiti ni trenutka.
Anastasija?
Ustaj, Anastasija.
Zašto, šta je?
Svi o tome pričaju, čitavo kraljevstvo.
Brzo, stići će svakog trenutka. - Ko?
Vojvoda, u lovu je cele noći.
Lovi? - Onu devojku.
Onu koja je sinoć na balu izgubila cipelicu.
Kažu da je ludo zaljubljen u nju.
Vojvoda? - Ne, ne, princ!
Princ?
Budalo nespretna!
Počisti to, a onda pomozi mojim ćerkama da se obuku.
Zašto? - Kad voli nju, što mi da se mučimo.
Slušajte vas dve!
Ima šanse da ga uhvati jedna od vas dve.
Jedna od nas? Majko, kako to misliš?
Samo ovo,
niko, čak ni princ, ne zna ko je ta devojka.
Mi znamo, mi znamo, Pepeljugica!
Staklena cipelica im je jedini trag.
Sad, vojvodi je naređeno da je proba svaka devojka iz kraljevstva,
i ako se nađe neka kojoj cipelica odgovara,
onda će, po kraljevskoj zapovesti,
ta devojka biti prinčeva nevesta.
Nevesta. - Nevesta!
Pepeljugo, daj mi stvari.
Mani nju, daj prvo moje.
Šta je njoj?
Budi se, glupava! - Moramo da se obučemo.
Da se obučemo, o, da...
Moramo se obući.
Neće vredeti da me vojvoda vidi...
Majko, vide li šta je uradila?
Nećeš je valjda pustiti da ode... - Tišina!
Dakle, ovo ljubav je.
Šta će da vadi? - Ne znam, moramo da vidimo.
Pepeljugice! - Pepeljugice!
Dakle, ovo je čudo...
...o kome sam sanjala...
Pepeljugice, pazi, iza tebe!
Šta?
O, ne!
Ne, molim vas!
Ne možete, ne možete.
Pustite me, morate!
Ne možete me ovde ostaviti!
Molim vas.
Ne, ne, ne može, ne može da zakvjuča Pepeljugicu!
Molim vas, molim vas.
Moramo da uzmemo kjuč, Gas-Gas, moramo po kjuč.
Tu je, tu je, vojvoda-vojvoda.
Aha, ko? - Vojvoda, sa cipelicom.
Moramo bvzo po kjuč. - Kjuč, kjuč, bvzo, bvzo.
O, majko, majko, stigao je!
Vojvoda! - Kako izgledam?
Tako sam uzbuđena da ne znam šta ću! - Devojke?
Zapamtite, ovo vam je zadnja šansa, nemojte me izneveriti.
Najavljujem Njegovo Presveštenstvo vojvodu!
Našem skromnom domu je čast.
Svakako. - Da predstavim moje ćerke,
Drizela i Anastasija.
Vaša Milosti.
Da, baš su šarmantne.
Njegova Milost pročitaće kraljev proglas!
"Svi verni podanici Njegovog Kraljevskog Visočanstva,
obaveštavaju se kraljevskim proglasom o određenim...
...staklenoj...cipelici.
Na ovaj dan proglas..."
To je moja cipelica!
Sviđa mi se, moja je!
Ne, ne, Pepeljugicina je!
Devojke, devojke?
Ponašajte se.
Hiljadu isprika, Vaša Milosti.
Molim vas, nastavite. - Da, baš tako.
Na ovaj dan proglašeno je
da potraga bude pokrenuta u domenu naših granica.
Jedna je svrha te potrage i to je sledeće:
da svaka udavača u kraljevstvu, bez izuzetka,
na svoje stopalo proba ovu staklenu cipelicu,
i ako bude pronađena ona čije stopalo odgovara ovoj cipelici,
ta dama biće prepoznata kao predmet ove potrage
i na nju će se gledati kao na pravu ljubav Njegovog Veličanstva,
našeg voljenog sina i naslednika, princa.
Princ je rekao da će klečeći moliti, zahtevati,
ili ako bude potrebe, preklinjati pomenutu damu
da se uda za njega.
Nakon toga, ako navedena dama prihvati,
srećni par će se svečano obavezati...
I u dogledno vreme, nakon neizbežne smrti
Njegovog Veličanstva kralja,
uspeće se na presto da vladaju našom zemljom kao kralj i kraljica.
Neka tako bude.
Sigurno ste jako umorni, Vaša Milosti.
Želite li malo čaja?
Šta, čaj?
Hvala, gospođo, ne.
Moramo nastaviti sa probavanjem.
Naravno, Anastasija, mila.
Eto, znala sam da je moja.
Tačno je moj broj.
Uvek nosim isti broj.
Čim sam je videla, rekla sam...
O, pa...
Možda mi danas ne pristaju.
Znate kako je kad plešete cele noći.
Ne razumem zašto.
Uvek je stajala savršeno.
Mislim da se ne trudite.
Majko, možeš li...?
Tiho, mila moja, ne smemo da budimo Njegovu Milost.
Mladiću, probavate li je na dobrom stopalu?
Stopalo je dobro, ali...
Staklene cipelice nisu uvek pouzdane. - Idemo, Gas-Gas, bvzo.
Na stepenice, na stepenice!
Lucifko, Lucifko!
Idemo gove.
Zašto ne budeš malo miran?
Bože, dosta s tim!
Sledeća mlada dama, molim vas. - Čuo si, Gase?
Moramo ubrzamo.
Hajde, hajde, bvzo!
Gas-Gas, hajde.
Vidi, blizu je, hajde.
Idemo mi, Pepeljugice, idemo!
Imate ključ!
Kako ste uspeli da...?
Lucifere!
Pusti ga, Lucifere.
Molim te, pusti ga.
Pusti ga. - Pusti ga!
Pusti ga napolje, napolje, čuješ?
Lucifko, ti...
Bruno...da, Bruno!
Brzo, idite po Bruna, dovedite Bruna!
Od svih glupavih budala.
Sama ću!
Sklanjaj se!
Učiniću da stane!
Evo. - Pristaje.
Pristaje?
Vaša Milosti, užasno mi je žao.
Neće se ponoviti. - Baš tako, gospođo.
Hajde, hajde, ustaj, Gas-Gas.
Ne, ne, ne, ne.
Pusti, pusti, pusti.
Vi ste jedine dame na imanju, nadam se...pretpostavljam.
Nema više nikog, Milosti. - Tačno tako.
Prijatan dan, prijatno. - Vaša Milosti?
Vaša Milosti, sačekajte!
Mogu li ja da probam?
Ne obazirite se na nju. - To je samo Pepeljuga.
Iz kuhinje. - To je smešno!
Poludela je. - Da, samo je jako maštovita.
Madam, moja naređenja su da proba svaka dama.
Priđi, dete moje.
O, ne!
Ne, ne, o, ne...
Ovo je užas.
Šta će reći kralj?
Šta će uraditi? - Možda može da pomogne...
Ne, ne, nema pomoći, nema.
Ali, ja imam drugu cipelicu.
Veruj u snove...
...i jednoga dana...
tvoja duga će se pojaviti...
Koliko god da ti srce pati...
...ako nastaviš da veruješ...
Snovi koje si želeo...
...će se ostvariti.
I ŽIVELI SU SREĆNO DO KRAJA ŽIVOTA
Subtitle by Kalimero