prevod i obrada Gaca62
Zatvori oči. Zatvori.
Vidiš koliko moraš da tražiš dok ne nađeš jednog koji valja?
Jesi li spreman?
Nisam.
Šta možeš da vidiš?
Čiji?
Ne do ponedeljka.
Čiji je?
Ne znam, svetlo, ruke, nečija stopala, senke.
Ne mogu, ne mogu... u redu, dobro, ako ja mogu da ih vidim mogu i oni.
Ako ne mogu to da urade,
mislim, koliko puta ćeš da se vraćaš na to?
Unajmi drugu ekipu. U čemu je problem?
Prošlo je dosta vremena i žao mi je zbog toga. Vaš rad je prosto neverovatan.
Kad smo videli vaše radove, svi smo odmah znali da smo na pravom mestu.
Moram samo da vam postavim par pitanja.
Uzimajući žutu zemlju...
To je moj svakodnevni posao.
Šta je to?
Imaš li još?
Za moje prijatelje.
Ne, ne... ostani budna.
Jesi li se osvežila?
Ima li nešto za jelo? -Hrana je zatrovana.
Grlo ti je suvo.
Napuni bokal ledenom vodom i donesi malu čašu.
Možeš da se skloniš sa pločica. Pod će sada izdržati tvoju težinu.
Moram da se izvinim.
Rođen sam da poremećajem jer je moja glava od istog materijala kao sunce.
Zato ne možeš gledaš direktno u mene. To je oduvek tako.
Voda ispred tebe je posebna na svoj način.
Kad je popiješ osećaćeš se mnogo bolje i puna energije.
To je nešto najbolje što si ikad probala.
Popij malo.
Približavaju ti se dve pošasti, glad i umor,
ali ih veliki zid sprečava da priđu.
Zid se proteže sve do neba i tako će ostati sve dok ja ne kažem drugačije.
Svaki gutljaj je bolji od prethodnog i u tebi budi želju da popiješ još jedno.
Popij još malo.
Sledeće piće ćeš morati da zaradiš i ja ću ti reći kako.
Usredsredi se sa moja uputstva.
Tražiću da mi ih ponoviš po sećanju.
Hiljadu, dve hiljade,
tri hiljade, četiri hiljade.
Voda je izgubila svoju draž.
Više nije privlačna kao ranije.
Ne žudiš za njom.
Kris, upravo sam primio jedan poziv. Zvala je tvoja majka.
Kaže da su je kidnapovali neki ljudi. -O, ne.
Kaže da je neće pustiti dok im ne platiš.
Ne...
Ne... imaš li ti neki novac? -Ne, nemam. Žao mi je.
Pada li ti išta na pamet? Zvučala je hrabro, ali mislim da je muče.
Mama...
Imam kuću. -Ti si vlasnik?
Ja sam vlasnik jednog dela. Mogla bih, možda bih mogla...
Koliko vredi? -36.000.
Je l' to dovoljno?
U novčićima?
Novčićima?
Pet hiljada.
4.500. 3.000. 3.000.
Vreme je predivno, malo bi prošetala pa ćeš parkirati blok dalje.
Jesam vam vratila karticu? To je to. Tekući račun vam je na nuli.
Molimo vas dajte nam 3-4 radna dana zbog dostupnosti sredstava.
Mogu li još nešto da učinim za vas? Ne, hvala. To je to.
Hvala što ste došli, gospođo Fišer, želim vam prijatan...
Da, gospođo, izvolite? Sa kim mogu da razgovaram o kreditu?
Evo, ja ću vam pomoći. Ja sam Meri, sedite. Sviđa mi se vaša marama.
Preko... pa ispod, tako, a sad bela.
Kruniši me.
Hiljadu, dve hiljade, tri hiljade, četiri hiljade.
Kris, zid se raspao... srušio se.
Neće da izađe.
Jeste li probali još sa nekim?
Zato što sam razgovarala sa Šeli i ona se ne seća da je pričala sa vama.
Da, ostavila sam poruku u govornoj pošti.
Gde je danas Rot? Zašto mi sve ovo ne kaže sam?
Danas nije mogao da dođe i zato sad mi moramo...
Imala sam grip, u redu? Imala sam temperaturu 40 sa 2.
Ovo nije... ovo nije moj potpis. Ja nisam... to nije.
A ovo je potvrda o uplati za septembar.
Da, ovo je moj rukopis. Ovo je očigledno sasvim drugačije.
Tako im mi sve štampamo, svu literaturu. To je samo mala lokalna škola, ali...
Ovde vam je adresa, pa ako vam zatreba da nešto odštampate, neke postere,
samo svratite ili pozovite. -Ne treba mi...
Nikad mi neće ni zatrebati... nikakvi posteri.
Ovo ste vi, Kris? -Da, to sam ja.
U redu, ovaj... Javiću se.
Mada se sigurno neću javiti zbog postera, u redu?
Ne trebaju mi nikakvi posteri.
U redu... Kris? -U redu, Džefe.
I, ovaj...
drago mi je što smo se upoznali.
Zvao sam te.
Ne mogu ovako svaki dan, zato što kasnim na posao.
Ti ideš četvrtim vozom iza mene.
Moraćeš da odgovoriš kad te pozovem.
Zvaću te. Opet.
Dobio sam master iz administracije. To je ono... ono što čini firmu.
Sa jedne strane je dobro za posao, a sa druge ima i ličnu težinu.
Gde ti je firma? -Pa, vidi se odavde, u najvišoj zgradi, Palomar...
"C&L", to smo mi.
Zašto ideš vozom?
Zašto idem vozom? -Da, zato što vozom idu samo beskućnici...
ili oni kojima je oduzeta vozačka dozvola.
Hoćeš da vidiš moju vozačku? -Neću.
Ovo je poklon za nas.
Stigli smo do one tačke koju sam čekala da ti kažem,
i sad možda ćeš ti to iskoristiti kao opravdanje,
možda nećeš, ne znam.
Pre godinu dana sam dobila dijagnozu i sad uzimam ove i ove i dobro mi je.
Meni je to u redu. Meni je to sasvim u redu.
Dakle, to je tu, i... mislim da sam nam oboma uštedela 3-4 nedelje.
U redu. Hvala.
Idem po račun pa možemo da...
idemo odavde.
Izvini.
To je bilo glupo.
Ne znam šta sam trebao da kažem na to. Šta da kažem na to?
Ne znam.
Zašto ja ne... ja ću ti reći nešto i onda ti...
Uopšte me ne slušaš, je l' da?
To nije... dobro, u redu.
Reći ću ti nešto pre nego što prođemo pored ovog đubreta.
Ja sam razveden.
To nije dobro, zar ne? -Nije sjajno.
Da.
Gde je Mišel? Gde je Mišel?
Imamo klijente sa deset puta ovolikim prihodom...
koji ni izbliza nemaju tolike poreske obaveze kao vi.
Sledeći put možemo da pričamo o tome kako da provalimo ovaj kod,
ili možete da prihvatite optužbu i tako sve ovo rešite.
Da li vaša žena uzima neke lekove? -Ne.
Ima li zdravstvenih problema? -Ima astmu.
Samo sam htela da kažem da se nadam da je danas bolje.
Napravila sam spisak stvari oko kojih želim da se potrudim.
Volim te. -To su samo reči koje ništa neće popraviti, Džil.
Nije kuršlus, moram do radnje da kupim još sijalica. -Sačekaj!
Već sam krenuo. -Samo sam htela da kažem da se nadam da je danas bolje.
I da te volim.
Dođavola, Džil, to su samo, to su samo reči. Ne znače ništa.
Ne sad, Džilijan. -Želim da ovo bude lep dan.
Samo me ostavi na miru. -Volim te.
Mislim da si bio u pravu za jako mnogo stvari.
Volim te. Želim da ovaj dan bude miran.
Dođavola, Džil, sve ovo je bez veze.
Bene. -Sad hoćeš da pričaš? Krenuo sam napolje, Džil.
Samo sam htela da kažem da se nadam da je danas bolje.
I da te volim. -Želim da ti verujem.
Kad sam već tamo, pokupiću i onaj filter.
Je l' u redu što sam ovde stavio ruku?
Hoćeš pasti, ako je skloniš?
Da, možda.
Vidiš onu ženu što štrika?
Ona je... bivša senatorka, je l' tako?
Kao dobitnica Nobelove nagrade, a njena kategorija su rukavice.
I zato, zato se vozi... šta? -Ne razumem. Postao si malo...
Malo? -Malo sladak, da.
Ne znam. Šta imaš na umu?
Dobro, a onaj tamo momak? -Pričaj mi o njemu.
Razveden je.
Da, da...
Zato što ga je žena varala.
Nije?
Nije. On je varao! Varao je.
Nije. A šta onda? Alkoholičar je?
Neka droga, nešto...
Ilegalna stvar.
Mislim da postoje brakovi koji i pored toga mogu da opstanu, možda...
Možda, ali... -Ne tvoj?
Ne, naš nije... iz njene perspektive.
Mislim, sve se okrenulo, shvataš?
Ispostavilo se da je tip za koga se udala neko sasvim drugi,
narkoman i...
sva ušteđevina, svi planovi, sve je propalo.
Svetlo se upalilo, i ja sam zaglavio u nekom hotelu u drugom kraju grada.
Sutra moram da otvorim radnju.
Ne moraš mnogo rano... siguran sam.
Ne, srećna sam što imam taj posao.
Srećna si što imaš posao u radnji za štampanje postera?
Nisam ja kriva kad krene naopako.
Jesi.
Zašto živiš po hotelima?
Pišem knjige za jednu grupu koja ih ima nekoliko.
To ti je kao neka vrsta... pogodnosti.
Dobro, ali zašto si izabrao... -Umirem od gladi, a ti? Sigurno jesi, je l' da?
Ovo me uvek podseti na moje odmore sa porodicom.
Možda ovaj miris hlora, uštirkana posteljina i čaše umotane u plastiku.
Da... Mogli bismo da odemo... ima mestašce u Vermontu...
gde smo išli kad smo bili klinci. To je kao neki kolonijalni... -U Vermontu?
Da. Istorijsko mestašce i tu su neki muzeji, ali nama je najbitnije bilo...
da ostanemo u hotelu jer je imao zatvoreni bazen,
i to je za nas bila najbolja stvar na celom svetu.
Zato što je, pod jedan bio zatvoren...
pod dva, mogao si da plivaš... Šta ti je?
O čemu razmišljaš?
Sviđa ti se? -Ne.
Imaš poruku.
Ideš?
Na banket?
Mislim, i to je deo posla, znaš. To su ljudi sa posla.
Trajaće tri sata.
Mislio sam, možemo zajedno... ako hoćeš.
Hoćeš?
Izvini.
Mnogo mi se dopadaš. Stvarno.
Ja sam... -Šališ se, zar ne?
Izuzetno sam oprezan da te slučajno nešto ne slažem.
I svojim propustima, možda odajem utisak da sve ovo nije stvarno.
Ovde radim. Radim na 29-om u "C&L Kraunu".
Nisam savetnik. Nisam broker.
Radim izveštaje za razna odeljenja, i zato nemam kancelariju.
Radim u zajedničkim prostorijama, radim sa stažistima.
Greg me plaća u gotovom da se ne bih pojavljivao u njihovim knjigama.
zato što ako upadne revizija ja sam samo pasiva.
Krao sam novac, Kris.
Prebacivao sam ga sa računa na račun sve dok ga ne bih uzeo.
Dobro, zato što ako te... -Gubim dozvolu, a oni me pokrivaju.
Ali, bilo ko drugi bi završio u zatvoru. Zato sam srećan što imam ovaj posao.
Kad uđeš u taj hotel... sve ćeš znati.
Kad ušetaš na banket, sve ćeš znati.
Zato što tamo svi znaju.
I svi me gledaju na određen način, i svi sa mnom pričaju na određen način.
Na način na koji me ti još ne gledaš.
To je bilo pametno.
Što si čekao da mi kažeš.
Žao mi je.
Misliš da bih mogla pogrešno da shvatim.
Koji je ovo pravac? Je l' to istok?
Odavde se vidi ceo grad.
Možda sam trudna.
Ne puštaj nikoga blizu.
Opet su se skupile u ćošak.
Razdražene. -Da, ova će da se oprasi.
Onda umeju da se ponašaju zaštitnički.
Nikad nisam video da se roditelji tako ponašaju.
Nikad nisu razvaljivale jebenu ogradu.
Dole niz put živi momak koji ih otkupljuje od mene.
Ako ti treba još neki kupac, znam neke male farme...
koje bi volele da imaju prasiće. -U redu, dobro, mnogo ti hvala.
Kao prvo, niste trudni. -Ne, uradila sam test. Jesam.
HCG u vašoj krvi kaže da niste. I to je sigurno.
U redu.
U upitniku niste napisali,
da li ste imali neki hirurški zahvat u predelu karlice?
Recimo, uklanjanje ciste ili neku biopsiju?
Rekao bih da je tu nekad bio rak.
Odavde su uklonili tumor, iz ove šupljine.
Ona kaže "ne". -Šta "ne"?
Neko je tu operisao. Ovde ima ožiljak i...
Kako da pomognemo nekome kao što je ona?
Po svim pokazateljima, preživeli ste treći stadijum raka tela materice.
Dobra vest je da nema nikakvih znakova ostataka raka.
Laboratorijski nalazi pokazuju da niste u opasnosti.
Ostali su vidljivi ožiljci.
Reći ću vam dve stvari.
Sa obzirom na stanje u kom se nalaze vaši organi,
male su šanse da ikad zatrudnite.
Ako biste kojim čudom ipak začeli,
ne biste uspeli bebu da iznesete svih devet meseci.
Samo malo, stanite ovde.
Krisi?
Krisi? Krisi! Gde si pošla? -Nešto mi se desilo...
Tražio sam te. -Nešto gadno mi se desilo.
Znam i nije me briga, -Ne, ne znaš! Ni ja ne znam šta mi se dogodilo.
Ne mogu da vidim sestriće i... -Kris, zašto? Zašto?
O čemu to pričaš? -Moram da odem tamo.
U redu, slušaj me. Želim, želim da se venčamo.
Želim da se odmah venčamo. -Treba mi auto.
Danas ćemo se venčati. Shvataš?
Dobro. Naći ćemo auto. -Danas.
Poznaješ li ovo mesto?
Želim da kažem "da". Zbog tebe. Želim.
Da li, da li postoji pravac koji te, nekako... više privlači?
Ne znam. A tebe?
Čini mi se, desno. Levo.
Jesi li siguran? -Nisam. Onda idemo desno.
Idem svuda sa tobom.
I ti to znaš.
Čini mi se da znaš.
Mogli bismo da odemo na put.
Da odemo negde. -Gde bismo mogli da odemo?
Negde gde je sunčano.
Mogli bi da budu čvorci. -Mogli bi da budu čvorci.
Kad sam bila mala, moj drug Reni bi došao i ja bih pobesnela,
zato što svaki put kad bi moja mama ispekla kolače...
Znao sam klinca po imenu Reni... -On bi sve pojeo. -...debeo klinac.
Baš je bio debeo, moj komšija Reni. Ovo sam ti već pričala.
Je l' gotov ručak?
Zar ovako ne izgleda bolje?
Mnogo je bolje. Mnogo bolje, je l' da? -Valjda jeste.
Ko je to rekao? -Ko je to rekao?
Ko je rekao da su gačci? -Gačci.
Mogli bi da budu čvorci. -Mogli bi da budu čvorci.
Bila sam strašno uzbuđena što idem na plivanje. -Da.
Nije stigao ni da mi kaže da su ptice zasrale ceo tobogan...
a ja sam se već spustila.
Čekaj. -Reni.
Tako je. -Moj komšija.
Kažeš... -Opet to radiš. -Ti opet to radiš.
Malo je falilo da me klinac udavi.
Mogli bismo da odemo na put.
Da odemo negde.
Gde bismo mogli da odemo? U Vermont?
Tamo gde si ti išao?
Možda.
Kako se tamo stiže?
Reni bi došao i pojeo sve čokoladne kolače.
Ne, ne, ja mislim na nekog drugog. -Reni je moj prijatelj.
Sa bazenom i toboganom. -Sa bazenom i pokušao je da me udavi, da.
Ispričam ti priču, ti je prihvatiš i pričaš kao da je tvoja.
Stalno to radiš.
Kako se tamo stiže? Tamo gde si išao sa svojom porodicom,
u Vermont na odmor?
Ti vozi, Kris.
Kojim bismo putem išli? -Morao bih da nabavim mapu.
Ne sećaš se?
To je neki seoski put. Imao sam šest godina.
Ne, ja sam imala šest godina.
Ja sam ti ispričala tu priču. -Ne, nisi. Nisi.
Jesam, držao me je, sećaš se, držao me je pod vodom.
Znači, ja ne mogu da pričam o svom detinjstvu?
Pričaj koliko god hoćeš, samo ne pričaj o mom.
Misliš da je to tvoje detinjstvo? -A trambulina? Sa Mikom?
Ne, to si ti, to je tvoje. -To sam ja, hvala ti.
A Reni? -Ne. -Za malo da me udavi.
A onda sam lagao mamu? -Ne, to je moje.
To si ti, tako je, u redu. -To se meni desilo!
Kris! -I ne samo to već pokušavaš da me ubediš da...
Mogli bi da budu čvorci.
Prsten.
Gde si? -Ne znam. Ne mogu nigde da ih nađem.
Koga? Gde si? -Znam da su ovde. Osećam da su ovde. Ne mogu da ih nađem.
Svuda sam ih tražila.
Tu su tri prozora? -Da.
Dvoja vrata? Uđi na desna.
To je samo neka soba. -Ne to je prolaz. Uđi, i prođi na drugu stranu.
I šta sad? -U sobi si? -Jesam.
Sa tvoje desne strane je stolica? -Da. -I protivpožarni aparati? -Da.
Onda su ispred tebe vrata, siva vrata, prođi kroz njih.
Prođi pored stubova i potraži vrata sa leve strane, sledeća.
Stepenicama siđi dva sprata. Sad nađi lift.
Hajde, idemo. Šta si tražila na mom poslu? -Nisam znala gde sam.
Šta sad radimo? Gde idemo, kući?
Kris? Gde idemo, kući?
Kris, kući? -Da, kući.
"U redu, muže," odgovorila je njegova žena. -Jesi li čuo?
Šta?
Kao da...
Kao da zvuk dolazi negde ispod kuće.
Ništa ne čujem.
Izuzetno je piskav. -Plašiš me malo.
Kris, ovo je stara kuća, u njoj bar devet stvari isto tako zvuči.
Samo uđi unutra, uđi unutra... -Evo, ulazim.
Hvala. Uopšte nisam spavala. Izvini. Stvarno je...
Ne veruješ mi. Ne lažem.
Možda sam ja... Mislim da sam...
Čuje se čudan zvuk.
Tačno iz ove glavne... šta god to bilo. -Cev.
Ali ne liči na to što ti kažeš. Ovo je nešto niže.
Shvataš šta hoću da kažem?
Kao da... -To je i jedno i drugo, oba. I nisko i visoko u isto vreme.
Nije. -Jeste.
Ne, ti...
Da, kao da je i nisko i visoko.
Kao da je i nisko i visoko.
Kris?
Šta radiš tu? -Volim da budem sama.
Šta voliš?
Sunce je samo jutarnja zvezda.
Šta si rekla?
Najdivljiji zvuk koji se ikad čuo je jeka šume nadaleko i naširoko.
Tiha zvonjava dopire do mog uha.
Njihovo korenje zavlači se ispod kuće.
Plaše se da će im se zavrteti u glavi, žele samo hranu i san.
Zavrteti u glavi?
Preovlađuje plavo pomešano sa žutilom peska.
Sunčev sjaj je boja vode.
Čudila sam se svetlom oreolu oko svoje senke...
i zamišljala sebe kao jednu od izabranih.
Ekonomija.
Dok sam pisao sledeće stranice, ili bolje reći, njihov veći deo,
živeo sam sam u šumi, kilometar od najbližeg suseda,
u kući koju sam sam izgradio, na obali jezera Volden.
Za život sam zarađivao samo sa svojih deset prstiju.
Tu sam živeo dve godine i dva meseca.
Trenutno se ponovo privikavam na život u civilizaciji.
Čuo je dubok i dalek zvuk, ali jak i impresivan,
ni nalik ičemu što je do tad čuo.
Postepeno se širio i pojačavao. -Kao da će imati jedinstven i nezaboravan kraj.
Potmuli nalet i huka.
Zrake koji su se probijali kroz šalone...
Više niko neće pamtiti, čim se šaloni skroz razmaknu.
Najlepše stvari iz naše prirode...
Kao što je cvet voća, mogu biti sačuvane.
Potok teče u tom smeru kroz šumovitu dolinu.
Ali, potoka nema.
Drago mi je što sam tako dugo pio vodu.
Iz istog razloga više volim prirodno nebo.
zgaca62@yahoo.com
Preuzeto sa www.titlovi.com