Списъкът на Шиндлер (1993)
Септември 1939. Вермахтът побеждава полската армия за две седмици.
На евреите е заповядано да регистрират семействата си и
да се преселят в големите градове.
Повече от 10000 евреи на ден се стичат от селата в Краков.
Име? - Хоровиц Соломон.
Исак Худас.
Цукер Хелена.
Знаеш ли кой е този човек? - Не знам.
Съберете се.
Усмивка.
Да, господине?
Занесете им питие за почерпка.
Какво да кажа, от кого е?
Можеш да кажеш, че е от мен.
От господина. - Къде?
Познавате ли го?
Разбери кой е. - Да, господине.
Бих дал всичко да чуя, как ще пееш тази вечер.
Но знам, че не искаш.
Притесняваш ме.
Какво прави той?
Остани тук.
Как сте? Оставяте сама жена на масата в това място?
Любима, ти си като картина на уединеността.
Какъв божествен мирис! Разбивате сърцето ми.
Още един стол, моля. Водка за моя приятел.
А за дамата? - Перно.
Елате на масата при нас, девойки! Пийте с нас!
Омъжете се за нас!
Ето какво означава за мен "съдействие".
Всички евреи по закон са длъжни да носят звезда.
Шивачите им работят на едро и плащат по три злоти за всеки.
Какво вина предлагате? - Отличен немски Ризлинг,
реколта 39-та. - Френско.
Бордо Шато Латур, 28-ма, 29-та?
За тях този знак все едно означава конски клуб.
Марго 29-та, Бургундско? - Нямаме.
Роман Конти, 37-ма? - Да.
Това е човешката природа. "Направи това, за да избегнеш онова".
Те правят това от хиляди години. Чакат бурята.
Тази буря е друга. Не е римска. Тази буря е СС.
Мартин? - Да, сър?
Кой е този човек?
Това е Оскар Шиндлер.
Еврейският съвет бе от 24 човека, лично отговорни
за контрола на режима в Краков.
Те правеха списъците за храна, приемаха жалби.
Колко дълго ще бъдат затворени училищата?
Не знам.
Нищо не знаете. - Член 47. Религията е забранена.
Влязоха в дома ни и казаха, че вече нищо не ни принадлежи.
Сега там живее известен офицер от СС.
Знам само това, което ми казват, а то се променя всеки ден.
Не сте ли способен да помогнете?
Ами ако махна това? Какво ще ми направят?
Ще те застрелят. Стига с тези глупости.
Ицхак Щерн. Търся Ицхак Щерн.
Вие ли сте Ицхак Щерн или не?
Аз съм. - Къде можем да поговорим?
Били сте счетоводител на ул. "Липова".
Произвеждали сте тенджери и писалки?
Длъжен съм да ви кажа, че съм евреин.
А аз съм германец. И какво?
Мислите ли, че е добра фирма? - Средно успешна.
Не знам нищо за домакински съдове, а вие?
Аз съм само счетоводител.
Прости машини, нали?
С малко промени може да се произвежда, какво ли не?
Гражданско оборудване, военно?
Докато трае войната, може да се направи състояние, не мислите ли?
Мисля, че сега хората имат други приоритети.
Като например?
Сигурен съм, че ще сте добре, като сключите договори с военните.
Мога лесно да осигуря подписи.
По-трудно ще е да намерим пари, за да купим фирмата.
Нямате никакви пари? - Не чак толкова.
Познавате ли някой?
Евреи, инвеститори.
Трябва да имате контакти с еврейското бизнес общество тук?
Каква общност? Евреите вече не могат да търгуват.
Но те няма да правят дарения, а аз. Бих плащал в продукти.
Тенджери и тигани.
Нещо, което могат да използват. Да държат в ръцете си.
Да търгуват на черния пазар, ще правят каквото искат
и всички ще са щастливи.
Ако желаете може да ръководите фирмата ми.
Да видим.
Те ще дадат всички пари, аз ще върша цялата работа.
Може ли да питам, какво ще правите вие?
Бих се погрижил за известността на фабриката. Да има реноме.
В това съм добър, а не в работата.
Представянето.
Не знам кой би могъл да е заинтересован.
Ицхак Щерн. Кажете им, че би трябвало.
Имам клиент, който дава по 2,45 марки за злота.
Вълнени палта. Могат да се сменят с купони за храна.
Фитили за лампи. - За какво са ми?
Познато ли ти е това? - Боя за обувки.
В метални кутии. Това са стъклени и не търсех такива.
Каква е разликата? - Каква е разликата ли?
Моят купувач ги препродаде на немската войска.
А когато тя я получиха, всичките 10000 кутии се пръснаха от студа.
Това не е мой проблем. - Не е негов проблем.
Не е твой проблем? - Да, не е.
Немската армия иска да знае откъде са дошли.
И аз ще се погрижа да узнаят. - Сега вече е твой проблем.
Я да мълчиш!
Метални кутии.
Здравейте.
Извинете, че се меся, но имате хубава риза.
Знаете ли, къде мога да намеря такава?
Такава? - Незаконно е
да се търгува на улицата. Ние не го правим.
Дошли сме да се молим.
Знаете ли, колко струва такава риза? - Хубавите неща струват пари.
Колко?
Ще ми трябват още неща, ако нещата потръгнат.
Няма да има проблем. - От време на време.
20 март 1941. Краен срок за влизане в гетото.
Това е затворена еврейска зона, на юг от река Вистола.
Престоят зад зидовете на гетото е задължителен.
Всички евреи са принудени да живеят в пространство от 600 на 400 метра.
Очевидно това е точното място. Как сте?
Сбогом евреи!
Боже мой!
По-добре не може и да бъде.
Можеше и да е по-зле. - Кажи ми, как може да е по-зле?
Добър ден.
Здравей Голдбърг, какво е това?
Евреите вече имат своя полиция. - Стига бе.
Сега съм полицай. Знам, че е невероятно.
Не е невероятно. - Не е зле.
Мога да се застъпя пред теб пред по-висшите.
Висшите? - Хайде де, не са толкова лоши.
Е, по-лоши са. Но имат много пари.
Дай ми заповедта за настаняване.
Смешен си с тая шапка Голдбърг. Приличаш на клоун.
Той е много важен човек. Отделете му малко време, то е пари.
На всеки 1000 вложени ще връщам... - 200.
200 кг посуда. От началото на юли за една година.
След това сме квит. Това е. Много е просто.
Не е достатъчно. - Не е достатъчно ли?
Вижте къде живеете, положението си.
Допреди месец може и да е било така, но вече не.
Парите все още са си пари.
Не, не са. Затова сме тук.
Търговията е единственото ценно в гетото.
Нещата се промениха, приятелю.
Аз ли уредих тази среща?
Казаха ми, че искате да говорим и аз съм тук с добра оферта.
Добра оферта ще е процент в компанията.
Забравете всичко и се махайте.
Как да сме сигурни, че ще удържите на думата си?
Защото казах, че ще го направя. И кой съд ще защити договора?
Моята дума е договор.
Надницата за квалифицираните евреи е 7 марки на ден.
За неквалифицираните и жените е 5 марки.
Това е, което плащате на райха. Евреите не получават нищо.
На поляците давате малко повече. Слушате ли ме?
Какво казваш за СС? За надниците?
Надницата на еврейския работник плащате на СС,
а не на работника. Той не взима нищо.
Но е по-малко, отколкото за поляци. - По-малко е.
Това искам да кажа.
Поляците са по-скъпи.
Защо бих наел поляци?
Фабрика за посуда. Собственикът е немец,
но поне е вън от гетото.
Така можете да си набавите неща, които ги няма в гетото.
Също така търси 10 здрави жени за... - Аз съм здрав.
Доведи сестра си.
Убедете ги, че имате занаят ценен за войната.
Като например? - Аз съм музикант.
Ами ако нямам занаят? - Името ти влиза в списъка.
Говори се, че те качват на камион. - Не е вярно.
Вие сте музикант? - Да.
На ваше място, бих се скрил добре.
Не искам да се крия като животно. - Има добри скривалища.
Завършил съм университета в Лвов.
Работех в хидроелектроцентралата в Рознов.
Синя карта.
Ще набавя документи, защото тази карта не важи вече.
И цял ден да стоите на опашка ще вземете такава,
а те не вършат работа. Трябва да се дръпнете сега
и ще вземете синя карта, на която пише, че сте ценен работник.
Ще ви уредя това при Панкевич,
аптекаря. Ето там, вижте.
Виж кой е тук. - Наслаждаваш се на времето.
А ти на редиците ли? - Искаш ли боя за обувки?
В метални кутии.
Не съм нужен? Мисля, че не разбирате смисъла на думата.
Нямаш синя карта. Застани там, движи се.
Как така не съм нужен?
Преподавам история и литература. Откога те не са нужни?
Той е полировчик на метал.
Не е ли добро? - Прекалено даже. Той е на 53 год.
Изглежда прекалено нова. - Благодаря.
Полудя ли? Оставил си я в чекмеджето.
Колко пъти трябва да ти казвам?
Работата ти е да я държиш в джоба си непрекъснато.
Колко пъти да ти казвам?
Аз съм полировчик.
Кръглата плоча се потапя в емулсията,
после се слага в центъра на пресата,
И така се получава казан за супа.
Стойте заедно, г-жо Брос.
Имам 10 разрешителни за Дойче Емайлфабрик.
Ако е окадена със сажди, се почиства с пила.
Но не дръжте и двата електрода едновременно,
защото ще ви удари ток. Ето, опитайте.
Поставете метала под пресата, но внимателно, пазете пръстите си.
Занятие? - Писател, свиря на флейта.
Но Мойсей е още квалифициран занаятчия.
Умее да прави тенджери, казани, всичко, което иска г-н Шиндлер.
Много е квалифициран. Дайте му картата си.
Потопете в емулсията.
След като я завъртите добре, внимателно я поставете да изсъхне.
Каквото и да ви питат, оставете аз да говоря.
Уговаряне на срещи, стенография, машинопис.
Как пишете?
Мисля, че добре. - Моля.
Трябва ви секретарка.
Не знам как. Всички са толкова квалифицирани.
Трябва да изберете.
Усмихнете се.
Погрижете се за гостите ми.
Чаят е добър. Кафе, пирожки.
Наденички, сирене, хайвер.
Разбира се, немски цигари. Набави, колкото намериш.
И свежи плодове. Портокали, лимони, ананаси.
И няколко кутии кубински пури. Най-добрите.
И черен, горчив шоколад. На дебели парчета, като ръката ми.
Ще ни трябва и доста коняк. Хенеси. Шампанско Дон Периньон.
Набави консерви със сардини и
намери найлонови женски чорапи.
С голяма радост обявявам началото на работата на
ДЕФ.
Произвеждаме най-добрата посуда,
специално пригодена за военна употреба.
С най-модерно оборудване изкусните работници и занаятчии
извършват работа с най-високо качество,
така че с пълно доверие мога да ви кажа, че
имаме продукция, която далеч надминава тази на нашите конкуренти.
Вижте приложения списък от цветове.
Уверен съм, че моята оферта ще бъде харесана,
надявам се на дълго и двустранно сътрудничество
занапред. С най-искрени почитания: Оскар Шиндлер.
Трябват ми 700 за сряда. 900, не 1000 за четвъртък.
Всичко да е във фабриката. Следващият вторник.
Баща ми казваше, че в живота са необходими трима души:
Добър лекар, опрощаващ свещеник и умен счетоводител.
Първите никога не са ми трябвали,
но третият...
Просто се преструвай, за бога.
Това ли е всичко?
Опитвам се да ти благодаря.
Да кажа, че не бих успял без теб.
Нормално е да приемеш благодарностите.
Пак заповядайте.
Махай се оттук.
Кой е?
Притеснена е, виж я.
Знаеш ли? Ще ти хареса. - Оскар, моля те.
Не трябва да я харесвам, само защото се е харесала на теб.
Не е става така.
Добре си се подредил тук.
Изглеждаш прекрасно.
Внимавайте за стъпалата, мис. - Това е г-жа Шиндлер.
Това не е ли маскарад? - Какъв маскарад?
Дрехите, колата, апартамента. - Познай колко работника имам.
Баща ми в най-добрите си години имаше 50. В момента аз имам 350.
350 работника в завода с една цел.
Да правят тенджери и казани? - Да правят пари за мен.
Някой пита ли за мен?
У дома ли?
Всички, непрестанно.
Тук няма лесно да забравят името Шиндлер.
Ще говорят: "Оскар Шиндлер, да спомням си".
"Той направи нещо невероятно, което друг никога не е правил".
"Дойде тук само с един куфар".
"Направи от банкрутирала компания, водещ производител".
"И си отиде с вагон, два вагона пълни с пари".
"С огромно богатство".
Приятно ми е да видя, че не си се променил.
Грешиш.
Нямаше как да узная по-рано, но
винаги е имало нещо, което ми е липсвало.
Всеки бизнес, който почвах не беше провален заради мен.
Нещо липсваше.
Дори да знаех какво е, нищо не можех да направя.
Защото не можеш да създадеш сам това нещо.
А то е основната разлика между успеха и провала.
Късмет?
Война.
Да остана ли?
Градът е красив.
Питах те дали да остана.
Ти решавай.
Обещай ми, че повече никой портиер няма да ме
обърка и ще ме знае като мисис Шиндлер
и ще остана.
Довиждане, скъпа.
Мога да чета това или да си ям храната, докато е още топла.
Добре вървим. По-добре от миналия месец?
Да. - Има ли причина за притеснение?
Войната може да свърши.
Какво има? - Един машинист иска
да ви благодари лично, че сте му дали работа.
Много е благодарен и идва всеки ден. Няма да ви отнеме време.
Г-н Ловенстайн?
Искам да ви благодаря, сър за възможността да работя.
Няма защо, сигурен съм, че вършите добра работа.
СС-овците ме биха, щяха да ме убият,
но благодарение на усилията ви съм тук.
Чудесно.
Работя упорито за вас. - Сигурен съм.
И ще продължа да работя упорито. - Прекрасно, благодаря.
Бог да ви благослови, сър. Вие сте добър човек.
Той спаси живота ми. - Да, така е.
Бог да го благослови.
Извинете, г-н директоре, но закъснявате.
Това е за полковника, а това за
за племенницата му Грета. За рождения ден.
Недей повече да ми причиняваш това.
Тръгвай, карай не закъснявай.
Забелязал ли си, че човекът е с 1 ръка?
Каква е ползата от него? - Много е ценен.
Как? - Много е полезен. Успех!
Ще закъснеем за работа.
Не трябва да мислиш за тях като за собственост, Оскар.
Разбери, че някои офицери изобщо не ги интересува скапаната продукция.
За тях е въпрос на национален приоритет.
Евреите да чистят сняг.
Това няма връзка с реалността. И двамата го знаем.
Евреите да чистят сняг, това е като ритуал.
Ела с мен. - Аз съм важен работник.
Важен работник? - Да.
Работя за Оскар Шиндлер. - Важен работник за Оскар Шиндлер.
Еднорък евреин? - Двойно безполезен.
Изгубих продукция за един ден.
Работя за Оскар Шиндлер.
Данка, гледай в снега. Гледай в снега.
Изгубих работник. Очаквам компенсация.
Разбери се с министерството на икономиката. Това е твое право.
Ще има ли смисъл? - Разбира се, че не.
Един висш офицер от СС дойде на обяд и каза да повярваме, че
в Райха има място за еврейския работник.
Предателска идея.
Еднорък машинист, Оскар?
Беше оператор на метална преса.
Много опитен.
Г-н директор?
Не мога да повярвам. Щерн, ти ли си?
Не, Полдек. Във връзка с Щерн.
Оставете багажа си на платформата. Надпишете го ясно.
Първо малкото име, после фамилното.
Не взимайте багажа със себе си.
Той ще пристигне по-късно.
Оставете го на платформата.
Щерн?
В списъка е. - Да, нека го намерим.
Съжалявам, щом е в списъка. Ако беше ценен работник, нямаше да...
Говоря с чиновник. Как ти е името?
Списъкът е правилен. - Не те питам за него, а за името ти.
Клаус Таубер.
Уредник, този господин мисли, че е станала грешка.
Управителят на моята фабрика е в този влак.
Ако замине, това ще се отрази на продукцията
и военното министерство ще иска да разбере защо.
В списъка ли е? - Да, господине. Ицхак Щерн.
Списъкът е наред сър. Нищо не мога да направя.
Как се казвате?
Казвам се Кундер. Офицер Кундер.
А вие? - Шиндлер.
Господа, много ви благодаря.
Гарантирам ви, че до края на месеца ще бъдете в южна Русия.
Щерн!
Ицхак Щерн!
Щерн! - Господине?
Щерн! - Извинявам се, г-н директор.
Спрете влака! Тук е!
Спрете влака!
Подпишете тук. И тук.
Разбирате ли, за нас е все едно.
Това е проблем със списъците. Бюрокрация.
Забравих картата си у дома. Опитах да им обясня,
простете постъпих глупаво! - Ами ако бях дошъл 5 мин. по-късно?
Тогава какво?
"Еврейският град" "Краковското гето, зимата на 1942"
Снощи сънувах сън.
Бях сам и споделях една стая с 12 непознати.
Когато се събудих разбрах, че това си е истина.
Смешно ли ти е? - Трябва да се смея.
Живееш зад стени. - Стените не са проблем.
Проблемът са ограниченията в живота.
Стените ги държат отвън. - На мен тук ми харесва.
Има някакъв дивашки хаос тук.
Ти си техен роб! - Сега никой не ни завижда.
Аз съм умен. - Истински гений.
Ти имаше своя шанс. - Днес намерих време
да подредя мисълта си.
Не си спомням за кога последно съм го правил.
Кога сме правили това? Да стоим в кръг и да говорим?
Не ме качиха в камион, нито ми взеха работата.
Защото не си имал такава.
Няма нищо по-долу от това. Гетото е дъното.
Гетото е свобода.
Тази улица разделя гетото наполовина.
От дясно е гето А.
Цивилни, работници и т.н.
От ляво, гето Б.
Още работна ръка. Предимно стари и слаби.
Подполковник Амон Гет.
Откъде ще почнете? Имате ли въпроси, сър?
Защо покривът е свален? Замръзвам по дяволите.
Лагер за принудителна работа "Плашов".
Очакваме работна ръка от около 25-30000.
Мъжете са в близките бараки. Жените зад жиците.
Къде ще отседна аз? - Там.
Там ли? - Онази вила.
Наричаш това вила? - Виждате ли синагогата?
Това не е вила. - Ще я укрепим.
Това е къща. - Какво има там?
Детска градина. Има 50 деца.
Имаме зъболекар, обущар, лекари.
Ето ги, сър.
Една от вас е много щастливо момиче.
Има свободно място, далеч от тази изморителна работа.
В моята нова вила.
Коя от вас има домакински опит?
Всъщност не искам прислужница. Това са вредни навици.
Не искам да те заразя.
Как се казваш?
Хелен Хирш. - Как?
Хелен Хирш. - Какво? Не чувам.
Хелен Хирш.
На работа!
Съборете го! - Казва, че основите не са добре.
Казах и, че това не е хотел, а барака. Еврейска кучка.
Шибана кучко!
Основите трябва да се разрушат и пак да се излеят.
Иначе южното крило ще се изкриви и ще падне.
Ти инженер ли си? - Да. Аз съм Диана Райтер.
Дипломирана съм в Милано.
О, образована еврейка. Като Карл Маркс.
Убий я. - Моля?
Хер комендант! Опитвам да си свърша работата.
А аз своята. - Тя ръководи строежа.
Няма да се разправяме с тези хора.
Не, застреляй я тук, под мой надзор.
Ще ви струва много повече. - Сигурен съм, че си права.
Разрушете и наливайте пак. Както каза тя.
Има още много да видите, а остава един час, докато се стъмни.
Днешният ден ще влезе в историята.
Той ще се помни.
Поколенията ще се удивляват на този ден.
Днес е история и вие сте част от нея.
Преди 600 години, когато са търсели виновник за чумата,
така нареченият Казимир Велики
е казал на евреите, че могат да дойдат в Краков.
И те са дошли.
Преместили са в града имуществото си.
Установили се, пуснали корени.
Развивали се.
В бизнеса, науката, образованието, изкуствата.
Дошли са тук без нищо.
Нищо.
Прииждали.
Еврейският Краков съществува 6 века.
Помислете за това.
До довечера, тези 6 века ще се превърнат в слух.
Никога не ги е било.
Днес е исторически ден.
Ликвидиране на гетото. 13-ти март, 1943
Започваме с гето Б.
От двете страни? - Не, почнете оттук.
Отдясно? - Да, после минете оттам.
Голд Хайм!
Убий го.
Ще се измъкнем през канализацията.
Приготви само малко багаж. - Няма да вляза в канализацията.
Не мога, казах ти.
Можеш, да можеш.
Няма да вляза там.
Карта, евреино!
Насам.
Картата! - Оставил съм я горе!
Това е синът ми!
Почти е умряла, остави я. - Дайте малко време, нека я внеса.
Отиди при нея или застани в реда.
Жените отляво!
Мъжете вдясно, жените вляво!
Ти имаш синя карта. - Нищо не струва. Прочистват гетото!
Няма място за тебе. - Но вече видях, че има.
Промених решението си.
Виж само колко място има. Просто си се уплашила.
Детето може да остане, но не и ти.
Мамо, излизам и аз! - Стой там.
По-добре да знам, че си тук, отколкото кой знае къде.
Отлично козируване. - Докладвам,
че ми бе наредено да разчистя улицата за ротата,
за да не пречи на движението.
Направи го и после се върни в редиците, малки полски войнико.
Г-жо Дрезнер? - Да.
О, ти си приятелят на моя син. Няма да ти създавам проблеми.
Не, скрийте се под стъпалата. Тук ще бъдете в безопасност.
Моля ви, скрийте се под стълбите.
Претърсих сградата. Няма никой там.
Данка! - Мамо!
Здравей Адам. - Здравей, Данка.
Елате с мен. Ще ви отведа в добра група.
Знаеш ли това: "Час време все пак е живот?"
Вече не си дете. Моля се за теб.
Хайде, моля те. Да се махаме оттук.
Маркирай.
Какво е това? Бах? - Не, Моцарт.
Моцарт? - Да.
Искам тази скапана нощ да свърши.
Келер Фани!
Най-лошото мина. Сега сме работници.
О, Боже.
Амон, такова дете си! - Хайде, ставай.
Направи кафе. - Направи си сама.
СС ще създава собствена индустрия в Плашов.
Металургия, производство на четки,
поправка на дрехите от гетото за семействата, останали у дома.
Но в частната индустрия, като вашата, добрите връзки с хора
като коменданта Амон Гет са ценни.
Не, не ставайте. Как си? Приятно ми е да те видя, приятелю?
Оскар Шиндлер. - Лео Йон.
Приятно ми е, че дойде. - Удоволствието е мое.
Как си? - Отлично.
Отслабнал си. - Само в раменете. Моля ви,
седнете всички.
Как сте? Оскар Шиндлер.
Започнахме без вас. - Чудесно. Пропуснах ли нещо хубаво?
Обяснявах преимуществата от преместването на фабриката в Плашов.
Имах предвид храната.
Тази работници отвън могат да работят и по 24 часа, ако искате.
Доброто име на фабриката, ще продължи да съществува.
Може ли да попитам, откъде имате такъв костюм?
Какво е това, коприна? - Разбира се.
Има хубав блясък. - Благодаря.
Бих ви намерил такъв, но шивачът сигурно е мъртъв.
Не знам.
Преди няколко дни отивам на работа.
Не намирам никого. Никой нищо не ми казва.
Трябваше да разбера. Трябваше да вляза.
Всички са избити. - Не.
Не са избити. Тук са. - Те са мои!
Всеки отминал ден ми струва пари. Всеки убит работник също.
Трябва да намеря друг. Да го обучавам.
Ще направим толкова много пари, че това няма да има значение.
Това е лош бизнес.
Благодаря. - Остави бутилката.
Благодаря.
Шернер ми каза нещо за теб.
Какво?
Че знаеш значението на думата благодарност.
Че тя не е фалшива за теб, както е при останалите.
Искаш да останеш, където си. Правиш неща, които са полезни.
Добре ти върви. Не искаш никой да ти казва, какво да правиш.
Разбирам всичко това, вече те познавам.
Това, което искаш, е собствен лагер, вътре в лагера.
Имаш ли представа, колко работа е това?
Само администрацията, без другото.
Снабдяването с всички разрешителни може да те побърка.
Ще дойдат инженери, ще спорят за основите, размерите,
ограда 4 км, 1200 кг бодлива тел, 6 тона електрическа ограда,
изолатори, 3 кубични метра пространство за всеки затворник.
Ще ти дойде направо да убиеш някой. Преминал съм през това и знам.
Разбира се, че знаеш, нали си го преживял.
Можеш да ми облекчиш живота.
Ще ти бъда признателен.
Къде е Щерн?
Голдберг и Хилович
ще следят, дали получавам дяла си от това.
Оставям те да се грижиш за главната ми сметка,
Шиндлеровите сметки.
Той иска независимост. Давам му я.
Но тя струва пари, разбираш ли?
Погледни ме.
Не забравяй за кого работиш сега.
Нека целунем всички.
Дайте още вино! - Още вино!
Внимавайте, девойки! Не му давайте да си тръгне.
Трудов лагер "Плашов"
Благодаря, г-н директор. - Наздраве.
Какво правиш? - Чеша си главата.
Така мислят, че имаме въшки и стоят настрана.
Имаш ли въшки? - Извадете бележника си.
На бюрото ми има календар, където са отбелязани рождените дни
на жените и децата на есесовците. Не забравяйте да им изпратите нещо.
Подкупи за управлението и министерството на икономиката.
По-бавно. - За военните, в графа "такси".
Изплащане в началото на месеца, за разлика от рушвета за СС.
Списъкът за СС е в долното чекмедже на бюрото ми.
Води се като дарения на отделни лица.
Връзките с черния пазар са в графата "доставчици".
Забрави го. - Как така? Не може!
Заболява ме глава!
Не можах да те измъкна оттук. - Ще се оправя.
Ще съм тук всяка седмица. В сряда.
Ще наблюдавам как си. Какво правиш.
Ето, пъхни го в джоба си. Хайде.
Г-н директор, не позволявайте всичко да пропадне. Работих много упорито.
Благодаря за...
Успех.
Внимание!
"Фабрика за метали в лагера Плашов".
Какво правиш? - Панти, господине.
Утре ще идват нови работници. Откъде бяха те?
Югославия. - Трябва да освободя места.
Направи ми една панта. - Да, господине.
Продължавай, добре се справяш.
Това е много добре.
Но нещо не ми е ясно. Сигурно може да ми помогнеш.
Не разбирам, нали работиш от
6 тази сутрин?
И все пак имаш толкова малко готови панти?
О, Исусе. - Да пробвам аз?
Провери затвора. - Не, нямаше да се чуе щракване.
Ударната игла е. Може да се е зацапала.
Какво ви казах?
Позволете да ви кажа, че малкият брой панти се дължи
на това, че сутринта пренастройваха машините.
Пратиха ме при стругарите.
Странно, нали?
Благодаря, Мук.
Лишек, не пипай кожата, тъкмо е намазана.
За мен? Много благодаря, г-н директоре.
Г-н директор!
Правил е бавно пантите. - Може да направи панта за
по-малко от минута. За какво говорим?
Благодаря. - Няма за какво.
Никой не знае, кой е откраднал кокошката?
Човек носи кокошка и никой не го вижда.
Спасете се. Кажете му.
Все още никой не знае?
Ти си бил? Ти си извършил това престъпление?
Не, господине. - Но знаеш кой е.
Знам. - Кой?
Той!
Много е надарен. - Добре, доведи го.
Благодаря.
Пак ви благодаря, г-н директор! - Заповядай пак.
Чест е да работя за такава голяма компания.
Чудесно е, че те взехме. - Обещавам, че ще науча
всичко за емайлираните съдове. - Прекрасно.
Г-ца Елза Краус е тук. Търси г-н директора.
Да.
Няма да ви приеме.
Седнете, моля ви.
Перно? Коняк? - Не, благодаря.
Е, какво мога да направя за вас?
Казват, че никой не умира тук, че фабриката е рай.
Казват, че сте добър.
Кой го казва? - Всички.
Аз съм Регина Перлман, а не Елза Краус.
Живея с фалшиви имена още от клането в гетото.
Родителите ми са в Плашов. Казват се Хана и Якоб Перлман.
Те са възрастни. Там убиват старите и ги заравят в гората.
Нямам никакви пари. Взех назаем дрехите.
Умолявам ви, доведете ги тук.
Не правя това.
Грешно сте разбрали.
Единствено ме интересува, дали работника има умения или не.
Баща ми е железар. - Това е забранено!
За фалшивите ми документи. - Не ме лъжете!
Плачете, и ще се обадя да ви арестуват. Кълна се в Бога!
Хората умират. Такъв е животът!
Ако искат да убият всички, добре! Какво трябва да направя аз?
Да доведа всички тук? Това ли си мислиш?
"Пратете ги при Шиндлер, тук е рай, а не фабрика".
"Не е фабрика, просто е рай!"
"За равини, сираци, хора без занаят".
Мислиш, че не знам какво правиш?
Толкова си мълчалив, но аз знам. Знам!
Да не би да губите пари? - Не губя пари! Не е в това въпроса!
Тогава какво. - Опасно е! Опасно е за мен!
Разбери. Гет е под огромен натиск. Помисли за това.
Трябва да води сметка за всичко, как се работи, за всичко.
Има много грижи.
А има и война. Която никога не носи добро на хората, а само лошо.
Но при нормални обстоятелства той няма да е такъв.
Ще си е добре. Добрите му страни, като
хората, които обичат добрата храна, доброто вино.
Жените, правенето на пари. - Убиването.
Не се наслаждава.
Биески каза, че някой е избягал от работа навън през жиците.
Гот наредил всички в строй от бараките на липсващия.
Застрелял мъжете, които са били отляво и отдясно на него.
После продължил да убива хората с пистолета си.
Двайсет и пет.
Какво искаш да направя! - Нищо, нищо.
Просто си говорим.
Пърлман.
Мъж и жена. - Якоб и Хана Перлман!
Доведи ги тук.
Сигурна съм, че това ще е по-добре от шумните веселби.
Г-н директор? Само помагах на Лишек да намери нещо за чистене.
Върви. - Извинете, г-н директор.
Не трябва да ми докладваш, Хелен.
Знаеш ли кой съм?
Аз съм Шиндлер.
Разбира се, чувала съм. Били сте тук и преди.
Защо не го запазиш някъде?
Вземи го хайде. - Тук ми дават допълнителна храна.
Ако не я искаш, размени я или я дай на Лишек.
Защо да не се подкрепиш?
Първият ден
той ме наби, защото съм изхвърлила кокалите от вечерята.
В полунощ слезе тук в мазето и
ме попита къде са.
За неговите кучета. Разбирате ли?
Казах, не знам как, никога не съм можела,
но казах "защо ме биете?"
Той отговори: "Бия те, защото ме питаш".
Знам за страданията ти. - Няма значение.
Приела съм го. - Приела си го?
Един ден той ще ме застреля. - Няма да те застреля.
Зная. Виждам нещата.
Бяхме горе един ден с Лишек и видяхме как излиза на вратата
и слиза по стълбите точно над нас.
Той извади пистолета си и
уби една жена, която минаваше.
Жена, която носеше вързоп. Застреля я в шията.
Жена, която отиваше нанякъде.
Не беше нито по-дебела, нито слаба, нито по-бърза или бавна.
Не знам какво беше сторила.
Колкото повече гледате коменданта,
разбирате, че няма правила, по които да живееш и да оцелееш.
Няма да те убие, защото те харесва много.
Толкова, че дори не ти дава да носиш звезда.
Не иска никой да разбере, че харесва еврейка.
Жената на стълбите я е убил, защото не е означавала нищо за него.
Била е една от многото, нито добра нито лоша.
Но ти, Хелен...
Спокойно, не е такава целувка.
Благодаря.
Вярно, виното.
Прекрасно парти, Амон. - Благодаря.
Защо пиеш това машинно масло? Непрекъснато ти пращам добро пиене.
Дробът ти ще експлодира като ръчна граната.
Колкото и да те гледам...
Никога не си пиян.
Това е истински контрол.
Контролът е мощ.
Това е сила.
Затова ли ни плашат?
Имаме силата да убиваме и затова се плашат от нас.
Плашат се, защото имаме силата да убиваме избирателно.
Някой стори престъпление и бъде убит, добре.
Ако го убием лично, още по-добре.
Това вече не е сила, ами справедливост.
Различно е от силата.
Силата е, когато можем да убиваме,
но не го правим.
Мислиш, че това е силата?
Това са казвали императорите. Заловят крадец, доведат го,
той пада на пода, моли за милост.
Знае, че ще умре.
И тогава императорът му прощава.
Слаб човек. Пуска го на свобода.
Мисля, че си пиян.
Това е силата, Амон.
Това е сила.
Амон, добрият.
Прощавам ти.
Какво искат? - Не знам, но преглеждат книгите ми.
Като мой счетоводител, трябва ли да се притеснявам за това?
Дали си свършил работата си правилно?
Не трябва да се притеснявате. - Не трябва да се притеснявам.
Извинете, сър. - Знаеш ли колко струва това седло?
Знаеш ли цената му?
Добре.
Щерн, защо ме следиш?
Избяга от работа.
Кажи и повече да не го прави.
Трябва да докладвам,
не можах да изчистя тези неща от ваната ви.
Какво използва, Лишек? - Сапун.
Сапун? А не разтвор за чистене?
Върви, излизай, прощавам ти.
Прощавам ти.
Дори да не съм равин в тези обстоятелства,
моля за прошка, ако съм сгрешила.
Значи тук се криеш от мен?
Дойдох да ти кажа,
че си отлична готвачка и прислужница.
Наистина.
Ако след войната ти трябват препоръки, с радост ще ти дам.
Трябва да си самотна тук долу,
докато всички горе се забавляват.
Така ли е?
Можеш да отговориш.
Или сега мислиш, кой е правилният отговор?
Какво желае да чуе той?
Истината Хелен е винаги най-правилния отговор.
Да, права си. Понякога и двамата сме самотни.
Така е. Аз...
Бих искал
да те докосна в самотата ти.
Чудя се какво ли ще бъде?
Какво лошо би имало?
Знам, че всъщност не си човек, в пълния смисъл на думата, но
може да си права за това, може да не е лошо това
между нас.
Това е, знаеш.
Когато ви подредят
за хигиена и почистване на въшките...
Аз...
Не, не. Точно така.
Наистина.
Дали това е лице на плъх?
Това очи на плъх ли са?
"Недей да имаш еврейски очи".
Усещам страст към теб, Хелен.
Не, не мисля.
Ти, еврейска кучко!
За малко да ме забъркаш в това.
От името на работниците искам да ви пожелая щастлив рожден ден.
Щастлив рожден ден! - Благодаря за прекрасната торта.
Благодаря на всички. Кажете им "благодаря" от мен.
Когато влаковете пристигнаха изкараха хората с тояги.
Строиха ги пред две големи сгради.
На едната пишеше "Часовници" а на другата "Ценности".
И тогава им наредиха да се съблекат.
Малък евреин опита да завърже обувките си.
Остригаха ги, и им казаха, че косите им трябват за нещо в подводниците.
После тръгнаха надолу по един голям коридор.
Горе имаше Давидова звезда и надпис: "Баня и дезинфекция".
Дадоха им сапун и казаха,
да дишат дълбоко, защото е добре за дезинфекцията.
И после им пуснаха газ.
Защо са им дали сапун. - За да са съгласни да влязат.
Мила, престани. Приказките ти за лека нощ ни плашат.
Невероятно. - Да, знам и аз не мога да повярвам.
Не съм казала, че вярвам, само чух. - От кого?
От някого, който е бил там.
Но ако са били там, как не са загинали?
Това няма никакъв смисъл? - Ние сме им работна сила.
Какъв е смисълът да избиват работната си сила?
Толкова труд да изградят, това само, за да ни...
Това не може да е истина. Прекалено сме им важни.
Така е. - Лека нощ.
Спете спокойно.
Внимание! Внимание!
Всички, които са живи, да дойдат на сборното място.
Трябва да отидем на сбора.
Онези със списъците са тук. Пак ще има селекция.
Всички, които са живи, да дойдат на сборното място.
Трябва да опиташ да отслабнеш, Амон.
И да спреш коняка. - Добро утро.
Какво става? - Сутрешен преглед.
Там.
Още една доставка идва. Какви са този път?
Унгарци. - Да, унгарци.
Трябва да разделя здравите от болните и да освободим място.
Да ти помогна.
Изглеждай здрава, Ребека.
Това е механикът ми. Кой умник го прати с тях?
Не, не, тя може да работи. Ела насам.
Отдели болните от здравите. Тези, които могат да работят,
от тези, които не могат. Тя може. Ти можеш да работиш, ела.
Който не е пратен за преместване, нека се облече.
Назад в бараките!
Боже!
Олек! - Данка!
Не можах да го видя.
Крият се, казвам ти. Знам за Данка.
Тя е на добро място скрита.
Намери друго място. Тук няма място за тебе.
Махай се оттук. Това е нашето място.
Оскар! - Амон, господа!
Защо не се обади? - Обадих се. Мръдни се.
Добър пикник? - Закъснявам, много се проточи.
Питие? - Нещо студено.
Още един прекрасен ден.
Защо не вземем маркуч и да полеем вагоните?
Оплете ме.
Хуяр? - Заповядайте?
Донеси пожарния маркуч. - Къде има пожар?
На прозореца. Така, и на покрива.
Хайде, още.
Така, така, още.
Това е жестоко, Оскар. Даваш им надежда.
Не трябва да го правиш.
Това е жестоко! Опитайте да стигнете до края.
Имам 200 метра маркуч във фабриката.
А аз още 20 в градината.
Можем да стигнем крайните вагони. Какво?
Хуяр? - Да, разбира се!
На покрива! От другата страна!
На всяка гара отваряйте и им давайте вода.
Този вагон. Този.
Не казвам, че ще съжалявате. Но трябва да сте наясно.
Ще рискуваме.
Добре, денят е хубав. Ще се повозя с вас.
Ами ти? - Наруших закона за чистата раса.
Макар, че се съмнявам, че могат да го докажат.
Целунах еврейка.
И какво, спадна ли ти?
Той обича жените.
Харесва хубавите жени.
Когато види хубава жена не мисли.
Има толкова жени и всички го обичат.
Обожават го. Женен е, но го...
Добре де, тя е еврейка и не е трябвало да го прави.
Но не сте я виждали.
Аз я видях и тя е...
Невероятно красива.
Омагьосват ви, еврейките.
Когато работиш с тях, като мен. Имат някаква сила, като вирус.
Някои от моите хора може да са се инфектирали с него.
По-скоро са за съжаление, а не за наказание.
Трябва да ги лекуват, като от тиф. Непрекъснато го виждам.
Въпрос на пари ли е?
Предлагате ми подкуп?
Подкуп? Не, извинете ме. Това е знак на благодарност.
Здравей, Амон.
Седни.
Даваме ти еврейки за 5 марки на ден Оскар.
Би трябвало да целуваш нас, а не тях.
Бог забранява опитването на еврейска плът.
Това няма бъдеще. Те нямат бъдеще.
Това не е старата приказка против евреите.
Вече е политика.
Чуйова горичка, април 1944
Гет получава нареждане да ексхумира и подпали телата.
На повече от 10000 евреи, убити в Плашов и Краков.
Помисли само! Като че ли си нямам работа, а сега и това.
Трябва да намеря всяка заровена дрипа и да я запаля.
Веселбата свърши Оскар. Затварят ни. Всички отиват в Аушвиц.
Кога? - Не знам. Веднага, след като
уредят транспорта вероятно. Може би 30, 40 дни.
Това вече ще е забавно.
Говорих с Гет. - Знам крайната цел.
Това е заповед за евакуация.
Трябва да организирам транспорта и да дойда с последния влак.
Не исках да ти казвам.
Накарах Гет да обещае, че ще държи на теб.
Ще си добре, ще се държат внимателно.
Надявам се да не говорите за "специалното отношение",
каквото се споменава в указа от Берлин.
Добър прием. Трябва ли да измисля нов език?
Така си мисля.
Предлагам ви да останете.
В Краков? За какво? - Имате си бизнес.
Ще трябва да наемете нови работници. Поляци.
Те са по-скъпи, но...
Какво ще направите?
Ти водеше моя бизнес.
Не. Отивам си у дома. Изпълних си целта, за която дойдох.
Имам повече пари, отколкото мога да изхарча през живота си.
Един ден всичко това ще свърши.
Бих искал да кажа, че ще изпием питието тогава.
Мисля, че е по-добре сега.
Не разбирам.
Искаш тези хора? - Тези, искам си моите хора.
Кой си ти? Мойсей? Кажи къде са ти парите, защо ти е това?
Това е добър бизнес. - Да, според твоето мнение.
Трябва да местиш тях и оборудването в Чехословакия.
Да платиш и изградиш нов лагер. Това е безсмислено.
Така е по-добре за мен. Познавам ги, не трябва да ги обучавам.
Нещо криеш. - За теб е добре! Ще те компенсирам.
Добре е за армията. - О, да.
Знаеш ли какво ще произвеждам? - Какво?
Снаряди. - Всеки прави снаряди.
Танкови. Трябват им. Всички са доволни!
Всички, освен мен!
Първо трябва мен да обработиш.
Ако аз правя 100, ти сигурно взимаш 300?
Ако признаваш, че са 300, значи са 400, но как?
Току-що ти казах. - Да, но не си.
Добре де, не ми казвай. Ще го преживея.
Ядосва ме само това, че не разбирам.
Само трябва да ми кажеш колко ти струва един човек.
Не, не. Колко струва на теб?
Полдек Плеферберг. Мила Плеферберг.
И Щегел. Щегел. - Пол.
Инвеститорите.
Въведи всички.
Фишер Ишмаил.
Йозеф Шарф.
Момент, сър. Извинете. - Побързай Щерн, Шарф, Шарф.
Деца. Всички деца.
Колко? - 400, 450.
Още, още.
Добро утро.
Фигенбаум. - Якоб?
Фигенбаум, Лутек, Якоб, Неха.
И Волф.
Колко?
600. - Още.
Можеш да правиш същото като мен и дори да печелиш.
Не знам. - Хайде, знам, че от джоба си
плащаш за допълнителна храна и дрехи.
Ако се обединим можем да измъкнем повече от 4000 души.
Можем да ги преместим на сигурно място, например Моравия.
Не знам.
Колко цигари изпушихте снощи. - Доста.
От всяка изпушена аз поемам половината.
Направих всичко, което можах за тях. - Не го приемам.
Не мога повече. - Не приемам.
Колко? Колко? - Около 850.
Как около? Колко? - Преброй ги, колко?
Това е. Свърши тази страница.
Какво каза Гет за това?
Вие просто сте му казали колко хора ви трябват и той...
Вие не ги купувате.
Спасявате ги. Плащате му за всяко име?
Ако още работиш за мен вероятно ще ме държиш отговорен.
Струва ми цяло състояние.
Завърши страницата и остави едно място най-отдолу празно.
Списъкът е абсолютно добър.
Този списък е живот.
Всичко извън него е обречено.
Оскар, на края на списъка има печатна грешка.
Не, искам да добавя още едно име.
Там, където отивам, няма толкова добри домакини.
Само селянки.
Не!
Една ръка на 21. - Не.
Ако спечелиш плащам ти 7400 марки. - Не.
Ако е още на първата ръка, плащам 14800.
Не. - Ако аз спечеля тя влиза в списъка.
Не мога да заложа на карти Хелен. - Защо?
Няма да е правилно. - Така или иначе отива в Аушвиц.
Каква е разликата? - Няма да отиде в Аушвиц.
Не бих и го причинил.
Искам да дойде с мен във Виена. Да работи за мен.
Искам да остарея с нея. - Полудя ли?
Не можеш да я вземеш във Виена. - Разбира се, че не мога.
Това бих искал да направя.
Това, което мога като човек, е малко милост
да я заведа в гората и безболезнено да и пусна куршум в главата.
Какво каза? От първа ръка 14800?
Казвайте ясно имената си. - Семейство Дрезнер.
Юда, Йонас, Доната и Хая.
Ние сме Рознер.
И сина ни. - Олек.
Най-лошото свърши. Тръгваме си.
Мъжете - тук, жените - там.
Внимавайте. Мъжете тук, жените...
Отлично Олек. Отлично.
Знаеш ли как правим леда на вода?
Олек, дай още един.
Цвитау-Бринлиц, родното място на Шиндлер.
Ще бъдете доволни от ползите, които добивам от работниците.
Всички лагери ми завиждаха за това.
Затворниците ще искат да са другаде. - Извинете.
Композицията с жените вече напусна Плашов.
Скоро ще пристигнат тук.
Знам, че пътувахте доста, но фабриката е наблизо.
Там ви чака топла супа и хляб.
Добре дошли в Бринлиц.
Хляб и боб. Фасулът е най-хубавото.
Не обичам фасул. - Боб и месо и картофи и хляб.
Така не се прави.
Яйца? - Да.
Не обичам. - А какво обичаш?
Хайвер.
Пече се цял ден. - Цял ден?
Аушвиц
Къде са писарите? - Къде са масите?
Мамо, къде сме?
В Аушвиц са. Влакът е погрешно насочен. Грешка в документите.
Къпане и дезинфекция.
Колко си годишна, майко? - 68.
Казват, че е добре, ако се хвърлиш към оградата.
Недей да се самоубиваш, Клара.
Няма да знаеш, какво е станало с теб.
На колко години си, майко? - 66, господине.
Добро утро. - Има грешка.
Не би трябвало да сме тук. Ние работим за Оскар Шиндлер.
Ние сме Шиндлеровите евреи.
Кой е Оскар Шиндлер? - Имаше фабрика за посуда в Краков.
Прави тенджери. На колко си, майко?
Не сте единственият индустриалец, който се нуждае от работници.
Г-н Шиндлер.
Спомням си, когато Фарбен си заръча едни унгарци.
За химическа фабрика.
Влакът влезе в прохода.
Офицерът, отговарящ за селекцията, веднага започна работа
и прати 2000 от тях на специална обработка.
Не е моя работа да се меся в работите на Аушвиц.
Как да помогна на вас, щом не успях на Фарбен?
Нека ви кажа две причини.
Няма да ви се меся.
Само знам, че ще минат месеци и ще загубим пазара.
Бих могъл да ви арестувам.
Защитават ме влиятелни хора. Би трябвало да го знаете.
Не казвам, че ще ги взема.
Само, че не им е удобно на масата.
Утре пристига пратка.
Мога да ви дам 300 от тях, свежи.
Влакът идва, отваряме и е ваш. - Разбирам.
Искам тези.
Не трябва да се занимаваме с имена.
Така е, много работа се отваря на администрацията.
Данка! Данка! Не! Не!
Какво правиш? Те са мои!
Мои работници. Трябва да се качат на моя влак.
Те са обучени да правят муниции. Необходими са ми.
Пръстите им влизат и полират вътрешността на гилзите.
Как иначе да чистя гилзите от 45-милиметрови оръдия? Кажи?
Обратно във влака!
Правилникът ви задължава,
незаконно е да убивате работник, без сериозна причина.
Според правилата на компенсационния фонд,
имам права да повдигам обвинения за такива убийства.
Ако стреляте, без да мислите,
отивате в затвора, а на мен ми плащат.
Така ще бъде.
Затова няма да има масови екзекуции тук.
Няма да има никаква намеса в работния процес.
За да осигурим това, войници няма да бъдат допускани до
фабричната зона без мое разрешение.
Имате благодарности за сътрудничеството.
Хайде.
Хайде момчета, елате.
Никой портиер повече няма да те обърка,
обещавам.
Ицхак.
Ицхак Щерн, моят счетоводител. - Вие сте г-жа Шиндлер?
Приятно ми е да се запознаем. - Емили е на доброволна работа
в клиниката. - Колко благородно.
Трябва да поговорим, когато имате възможност.
Пред съпругата си нямам тайни. - Оскар, моля те работи си спокойно.
Артилерийски, танкови снаряди. Ракетни отливки,
нищо не е минало качествен контрол.
Нищо неочаквано. Стандартни проблеми.
Това не са тенджери, а прецизна изработка. Ще им пиша.
Няма да искат да я платят. - Аз също не бих на тяхно място.
Не се притеснявай. Скоро ще ги направим добре.
Носи се слух, че нарочно сте разцентровали машините.
Може да ни затворят и да ни пратят обратно в Аушвиц.
Ще пообиколя да видя откъде можем да набавим снаряди.
Да ги изтъргуваме като наши? - Не виждам каква е разликата.
Не виждаш? Аз виждам.
Ще загубите много пари. - Но снарядите ще бъдат по-малко.
Ако тази фабрика някога произведе снаряд, способен да бъде изстрелян,
ще бъда много нещастен.
Как е, равине?
Равине? - Добър ден, г-н директор.
Слънцето залязва.
Така е.
Кой ден е днес? Петък? Петък е, нали?
Така ли?
Какво ви става? Не трябва ли да се готвите за сабат?
Имам малко вино в офиса. Ела.
За 7 месеца работа
фабриката на Шиндлер бе напълно непродуктивна.
През това време той изхарчи милиони марки
за да задържи работниците си и да подкупва служителите на райха.
Какво има?
Имате ли някакви пари?
Скрити някъде, за които да не знам?
Не.
Защо? Банкрутирал ли съм?
Вчера сутринта в 2:41 часа
в щаба на генерал Айзенхауер
генерал Джодъл
подписа безусловната капитулация
на всички немски морски, сухопътни и въздушни сили в Европа
пред съюзниците и Съветския съюз.
Затова войната с Германия приключи.
Мисля, че е време пазачите да влязат във фабриката.
Току-що обявиха капитулацията на Германия.
Довечера в полунощ войната ще е свършила.
От утре ще можете да издирвате оцелелите си роднини.
В много случаи няма да ги намерите.
След 6 години война по цял свят се оплакват жертви.
Ние преживяхме.
Много от вас дойдоха и ми благодариха.
Благодарете на себе си.
На вашия безстрашен Щерн.
И другите между вас, които се грижеха и рискуваха живота си.
Аз съм член на нацистката партия.
Производител на муниции.
Аз съм спекулант с робския труд.
Аз съм престъпник.
От полунощ вие сте свободни, а аз ще бъда преследван.
Ще остана с вас пет минути след полунощ,
след което, моля да ми простите, но ще трябва да бягам.
Знам, че сте получавали заповеди от своя комендант,
на когото е също наредено да ликвидира хората в този лагер.
Сега имате възможност за това. Ето ги, всички са тук.
Сега имате възможност.
Или можете да си тръгнете.
И да се върнете в семействата си като хора, а не като убийци.
В памет на безбройните жертви на вашия народ,
моля ви за три минути мълчание.
Благодаря, г-н Йерет.
Отворете.
Благодаря, г-н Йерет.
Щом мирът настъпи,
раздели този плат по 2,5 метра на човек.
На всеки са пада и по бутилка водка.
Няма да я изпият. Знаят колко струва.
Същото важи и за цигарите. - Ще бъде направено.
Написахме писмо, в него всичко е обяснено.
В случай, че ви заловят.
Всички го подписахме.
Благодаря.
На еврейски е от "Талмуда" и пише:
Този, който спаси един живот, спасява целия свят.
Можех да спася още.
Можех. Не знам, ако...
Оскар, 1100 души са живи заради вас, вижте ги.
Ако бях направил повече пари.
Изхарчих толкова много пари.
Нямаш представа.
Поколенията ще са ви благодарни за това, което сторихте.
Не направих достатъчно. - Направихте толкова много.
Тази кола...
Гет щеше да я купи. Защо я задържах? Струва поне десет човека.
Десет човека.
Още десет.
Тази игла. Още двама.
От злато е. Още двама от тях.
Щеше да ми даде двама. Поне един.
Още един.
Още един човек.
Още едно човешко същество, Щерн.
За това.
Можех да спася още един човек, а не го направих.
А не го направих!
Вие сте освободени от Съветската армия!
Бяхте ли в Полша? - Оттам идвам.
Има ли още евреи там?
Къде да отидем?
На изток не може. Там ви мразят.
На ваше място и на запад не бих отишъл.
Малко храна ще ни дойде добре.
Това там град ли е?
Амон Гет е заловен, докато е в санаториума "Бед Толц".
Той е обесен в Краков, заради престъпления против човечеството.
След войната бракът на Оскар Шиндлер
бе разтрогнат, както и няколко нови бизнеса.
През 1958 в "Яд Вашем" той бе обявен за справедлив човек.
Поканен е да засади дърво в "Алеята на праведните".
То все още е там и продължава да расте.
Шиндлеровите евреи, днес.
Оскар Шиндлер 28.04.1908 - 09.10.1974
Янек Дрезнер
Данка Дрезнер
Мордеци Вулкан
Рихард Хоровиц
Нусия Хоровиц, девойката от рождения ден.
Йозеф и Ребека Бау
Олек Рознер
Манци Рознер
Хенри Рознер
Леополд Рознер и съпругата му Хелена.
Мила Пфеферберг
Леополд Пфеферберг
Съпругата на Ицхак Щерн
Хелен Хирш
Г-жа Емили Шиндлер
Днес в Полша има по-малко от 4000 живи евреи.
Потомците на Шиндлеровите евреи са повече от 6000.
В памет на повече от 6 милиона убити евреи.
Режисьор: Стивън Спилбърг
Сценарист: Стивън Зайлиан
По романа на: Томас Кенъли
Продуцент: Стивън Спилбърг
Оскар Шиндлер: Лиъм Нийсън
Ицхак Щерн: Бен Кингсли
Амон Гет: Ралф Файнс
Емили Шиндлер: Каролин Гудал
Полдек Пфеферберг: Джонатан Сагал
Хелен Хирш: Ембет Давидс
Превод: bigstoyan@mtel.net