Uredio: Botaničar Prevod: Jelena Šestak
SCHINDLEROVA LISTA
Rujan, 1939. Njemačke snage porazile su poljsku vojsku za samo dva tjedna.
Židovima je naređeno da prijave rodbinu i presele se u gradove.
U Krakov se svaki dan slijeva više od 10.000 Židova sa sela.
Ime? -Horowitz, Salomon.
Schneider, Sara. -Birnbaum, Olga.
Ondje! (-Dajte, idemo!)
Isak Hudes.
Zucker, Helena.
Hirsch, Salomon! -Hauptman, Chaim! -Weisman, Marcus!
Feber, Ludwig! -Elsa Bauman!
Josef Klein. -Dawidowich, Ignacy. -Paula Biffer. -Nadel, Rachela.
Steiner, Gertruda. -Steiner, Hilda.
Jerzy, znaš li tko je on? -Ne znam.
Približite se, molim vas!
Smiješak! Tako.
Rezervirano
Izvolite, gospodine.
Odnesite im piće.
Naravno, gospodine. Što da kažem, tko ga šalje?
Recite im da ga ja šaljem.
Od gospodina. -Kojeg?
Poznaješ li ga?
Saznaj tko je. -Da, gospodine!
Agnieszka, sve bih dao da večeras zapjevaš.
Ali znam da nećeš.
Neugodno mi je.
Što to radi?
Ostani ovdje.
Kako ste? Na ovakvome mjestu ostavljate ženu samu za stolom?
Dušo moja, kako si usamljena!
Divno mirišeš. Slomit ćeš mi srce.
Još jednu stolicu, molim! Votka za mog prijatelja, za damu... -Pernod!
Dođite za stol, djevojke! Popijte nešto s nama!
Dođite! Udajte se za nas!
Hvala! -To je za mene kooperativa.
Tek što je izglasovano da Židovi moraju nositi zvijezdu,
židovski krojači masovno ih šiju za samo tri zlota.
Kakva vina imate u podrumu? -Odličan njemački rizling. 1937.
A francuski bordo? Château Latour, '28., '29.?
Kao da ne znaju kakav je to zakon! Kao da je amblem jahačkog kluba.
A Margaux, '29.? -Nemamo. -Burgundac? Romanée Conti, '37.?
Ljudska priroda. Jednim izbjegavaju drugo.
I to već tisućama godina. Tako oni žive. Čekaju da oluja prođe.
Ali ovo je drukčija oluja. Nismo mi Rimljani, nego SS.
Rezervirano
Martine? -Izvolite, gospodine.
Tko je taj čovjek?
To je Oskar Schindler!
(Obavijest svim Židovima!)
(Od ovoga trenutka zabranjuje se pripremanje košer mesa.)
(Obavijest svim Židovima!)
Der Judenrat: židovsko vijeće koje čini 24 Židova osobno odgovornih
za provođenje naredbi krakovskog režima,
npr. sastavljanje popisa za radne jedinice, hranu i stanovanje.
Primaju i pritužbe.
Rabine... -Zapljena... -Koliko će škole biti zatvorene? -Ne znam.
Članak 47... -Što znate? -Pljačka je ilegalna. -Znam Hašku konvenciju!
Došli su u našu kuću i rekli da više ne stanujemo ondje.
Da pripada jednom časniku SS-a.
Znam samo što mi kažu! A to se mijenja iz dana u dan.
Zar nam ne biste trebali pomoći?
A što da skinem ovo? Što će učiniti?
Ubit će te. Zato prestani s glupostima. -Itzhak Stern!
Tražim Itzhaka Sterna.
Jeste li vi Itzhak Stern ili niste? -Jesam. -Gdje možemo razgovarati?
Vodili ste knjige za tvrtku u Ulici Lipowa.
Što su proizvodili? Posuđe?
Po zakonu vam moram reći da sam Židov. -A ja Nijemac, eto.
Mislite da je tvrtka bila dobra? -Umjereno uspješna.
Ne razumijem se u emajlirano suđe. Vi? -Ja sam bio samo računovođa.
Proizvodnja je jednostavna, zar ne?
Prenamijenite strojeve i proizvodite nešto drugo.
Opremu za bojište, za menze. Ugovori s vojskom.
Kad rat završi, ništa od toga. Ali sada se možete obogatiti.
Mislim da ljudi imaju druge brige.
Kao na primjer?
Samo sklopite ugovor. Što će biti lošije, vama će biti bolje.
Potpisi nisu problem! To je lako.
Teško je skupiti novac da kupim tvornicu!
Nemate novca? -Toliko nemam.
Poznajete li koga?
Da, Židove. Ulagače.
Radite tu i sigurno imate veze u poslovnoj zajednici.
Židovi više ne smiju poslovati. -Ne bi bili vlasnici. Ja bih bio vlasnik.
Plaćao bih im u loncima i tavama. -Loncima i tavama?
Mogu im dobro doći! Mogu ih mijenjati na crnome tržištu.
I svi će biti sretni!
Vi biste mogli voditi tvornicu u moje ime.
Da vidim jesam li vas shvatio. Oni će osigurati novac, ja ću raditi.
Smijem li pitati, što je s vama?
Pobrinut ću se za to da se zna kako tvrtka posluje, da ima šarm.
To meni ide, ne posao.
Prezentacija.
Siguran sam da ovo nikoga neće zanimati.
Trebalo bi ih zanimati, Itzhak Stern.
Recite im da ih treba zanimati.
Imam mušteriju koja prodaje marke za zlote, 2,45 prema 1.
Vuna, nerc oko vrata. Dobar kaput. Mijenjala ga je za točkice za hranu.
Fitilji za svjetiljke. -Imaš ih cijeli kamion? Što ću s time?
9 puta 12, 9 puta 14... Ne znam, lijep je. Velik. Perzijaner.
Što je? -Ne znaš što je ovo? -Pasta za cipele. -U metalnoj kutiji?
Tražio si pastu za cipele. -U metalnoj kutiji, ovo je staklo.
U čemu je razlika? -U čemu je razlika?
Moja mušterija ju je prodala svojoj mušteriji, a ona njemačkoj vojsci.
Ali se zbog hladnoće razbila. I to 10.000 komada. -Jao meni!
To nije moj problem. -Nije njegov problem. -Nije? -Nije. -No dobro.
Nijemce zanima odakle je. Pobrinut ću se da saznaju.
Sad je to tvoj problem. -Tiho!
Metalne kutijice.
Zdravo! Oprostite što upadam u razgovor, ali imate lijepu košulju.
Lijepa košulja.
Znate li gdje mogu naći takvu?
Ovakvu? -Ilegalno je trgovati na ulici.
Ne bavimo se mi time. Došli smo se pomoliti.
Znate li vi koliko stoji ovakva košulja? -Lijepe stvari su skupe.
Koliko komada?
Trebat će mi i drugo.
Nema problema. -S vremena na vrijeme.
20. ožujka 1941. posljednji dan za preseljenje u geto
Ediktom 44/91 osnovan je zatvoreni židovski okrug južno od rijeke Visle.
Svi se moraju preseliti u geto opasan zidinama.
Židovi protjerani iz Krakova i okolice gužvaju se u 16 gradskih blokova.
(Ime? Adresa? -Ispunite formular! Idemo, dalje!)
(Bez guranja! -Dolazite ovamo!)
G. Schindler! -Došao sam na pravu adresu! Kako ste?
Zbogom, Židovi!
(To je to. Odnesi ga u sobu.)
Bože mili!
Bože mili...
Bolje ne može. -Moglo bi biti i gore. -Kako? Reci mi.
Kako bi moglo biti gore, za Boga miloga?!
(Dobar dan!)
(Dobar dan! -Dobar dan!)
(Idemo, dalje!)
Goldberg. -Poldek. -Što je ovo?
Židovsko vijeće ima vlastitu policiju. -Ma nemoj reći! -Ordnungsdienst.
Sad sam policajac, zamisli ti to! Znam, teško je zamisliti. -Ne, nije.
Dobar posao. Drugog ovdje nema.
Možda bih te mogao spomenuti nadređenima. -Nadređenima?
Daj! Nisu loši kao što ljudi govore.
Dobro, još su i gori, ali puno je novca u igri. Puno novca.
Daj mi adresu. Hajde!
Izgledaš smiješno u toj kapi, Goldberg.
Izgledaš kao klaun!
Židovska četvrt
On je veoma važan čovjek. Posvetite mu dvije minute.
Sjednite i saslušajte ga. Molim vas, gospodine.
Za svaku tisuću platio bih vam... -200. -200 kg emajliranog posuđa.
Na godinu dana, od srpnja. Nakon toga smo kvit. To je to.
Vrlo jednostavno. -Nije dovoljno. -Nije!
Nije dovoljno?
Pogledajte gdje živite! Gdje su vas smjestili! Nije dovoljno.
Prije koji mjesec imali biste pravo, ali sad ne. -Novac je i dalje novac.
Ne, nije. Zato smo i ovdje.
U getu će samo razmjena robe nešto vrijediti.
Sve se promijenilo, prijatelju.
Ja sam pozvao vas? Rekli ste g. Sternu da želite razgovarati.
Iznio sam poštenu ponudu.
Pošteno bi bilo da nam ponudite udio u tvornici.
Ma zaboravite. Van!
Kako možemo znati da ćete ispuniti obećanje? -Jer sam rekao da hoću.
Vi biste ugovor? Koji će ga sud priznati? Moja riječ je naš ugovor.
(Pet, šest, sedam.)
(Osam, devet.)
SS izučenim židovskim radnicima plaća sedam maraka na dan.
Pet neizučenim radnicima i ženama.
Vi to uplaćujete Gospodarskom uredu Reicha. Židovima ništa.
Poljacima isplaćujete plaće. Obično dobiju malo više.
Slušate li me? -Što je bilo ono s SS-om? -Plaća za židovske radnike.
Uplaćujete je izravno SS-u, a ne radnicima. -Poljaci dobivaju više.
Da. -To i pokušavam reći.
Poljaci su skuplji.
Zašto da zaposlim Poljake?
Tvornica emajliranoga posuđa u Ulici Lipowa.
Vlasnik je Nijemac, ali izvan geta je.
S poljskim radnicima možete se cjenkati za jaja, što god trebate.
Ovdje toga nema. Osim toga, treba 10 zdravih žena za... -Ja sam zdrav!
Povedi sestru.
Morate ih uvjeriti da možete ponuditi nešto vrijedno. -Što?
Ja sam glazbenik. -Ako nemamo? -Stavit će te na popis. -Ako te stave,
ukrcaju te u kamion i... -Nije istina! -Glazbenik si? -Da. -Dobro se skrij.
Ja se neću skrivati kao životinja. -Skriti se može.
(Sljedeći!) -Diplomirao sam na Lavovskome sveučilištu.
Radio sam u hidroelektrani u Rożnówu. (-Plava knjižica.)
Donijet ću potrebne dokumente jer ova knjižica više ne vrijedi.
Možeš cijeli dan stajati u redu i opet ćeš dobiti isto. Ne vrijedi.
Moraš se maknuti i dobiti plavu knjižicu
koja potvrđuje da si potrebna radnica.
Ja ću ti to srediti u Pankiewiczevoj ljekarni.
Pogodite tko je došao. -Poldek! Uživaš u vremenu? -Ili u redovima?
Trebaš pastu za cipele? -U metalnoj kutiji, je li?
Nisam potreban? Mislim da ne znate što ta riječ znači.
Nećete dobiti plavu knjižicu. Stanite onamo! Pokret! Sljedeći!
Ja da nisam potreban! Predajem povijest i književnost.
Otkada to nije potrebno?
On je polirač metala.
Nije dobro? -Jako je dobro! Ima 53 godine. Papir je prenov. -Hvala!
Lud si! Ostavio si ovo u ladici.
Koliko puta sam ti ponovio! Radna knjižica je uvijek u džepu.
A ti si je ostavio u ladici! Koliko puta sam ti ponovio?
Ja sam polirač metala.
Uzmite okrugli lim,
namočite ga u emulziji sapuna.
Zatim ga stavite na prešu.
I dobili smo lonac za juhu.
Lonac za juhu!
G. Grosz, gđo Grosz, ne razdvajajte se.
Gospodine, 10 radnih dozvola za Deutsche Emailwarenfabrik.
Potpisali smo ih g. Bankier i ja.
Ako se karbonizira, očistite ga turpijom.
Ali nemojte istodobno dotaknuti obje elektrode.
Ubit će vas struja. Pokušajte.
Gurnite metal pod prešu i pazite da vam prsti ne postanu čajnik!
Zanimanje? -Ja sam pisac. Sviram flautu.
Ali Moses zna s metalom. Proizvodi čajnike, cisterne.
Sve što g. Schindler treba. Iznimno je vješt. Daj mu knjižicu.
Moses, daj mu knjižicu.
Sada lavor potopite u otopinu za emajliranje.
Protresite ga i stavite na stranu da se osuši.
Što god vas pitali, ja ću govoriti u vaše ime. Da niste rekli ni riječ!
Arhiviranje, plaćanje, ugovaranje sastanaka, stenografija, tipkanje.
Kako ti ide tipkanje? -Nije loše. -Sjednite.
Trebate tajnicu. Izaberite jednu.
Ne znam kako. Sve su tako... Kvalificirane.
Morate izabrati.
Velik smiješak!
Dobar je čaj u limenci, kava, pâté.
Poljske kobasice, sirevi, kavijar beluga.
Kako bismo bez njemačkih cigareta? Nabavi ih što više.
I svježe voće, ono najrjeđe. Naranče, limun, ananas.
Trebam više kutija kubanskih cigara i tamnu, gorku čokoladu,
i to onu u komadu veliku poput moje šake.
Trebat ćemo mnogo konjaka. Najboljeg Hennessyja.
Dom Pérignona. Nabavite sardine L'espadon.
I pokušajte pronaći najlonke!
Veliko mi je zadovoljstvo najaviti
da Deutsche Emailwarenfabrik radi.
Proizvodi emajlirano posuđe nenadmašne kvalitete,
posebno dizajnirano i izrađeno za vojnu uporabu.
Koristimo se samo najmodernijom opremom.
Naši stručni i iskusni majstori, ali i naučnici,
dostavljaju proizvode neviđene kvalitete.
Time mi omogućavaju da vam s punim povjerenjem ponudim
cjelokupnu liniju posuđa za bojište i poljske kuhinje
kojoj moji konkurenti nisu ni do koljena.
U privitku šaljem dostupne boje.
Očekujem vaše ponude
te se radujem dugoj i uzajamno unosnoj suradnji.
Unaprijed vam srdačno zahvaljujem
i najtoplije vas pozdravljam, Oskar Schindler.
Trebamo 700 komada do četvrtka.
900. Ne, 1000 do srijede! U utorak sve to ide u Madritschovu tvornicu.
Moj otac je volio reći da u životu trebate tri stvari.
Dobrog liječnika, blagog svećenika.
I pametnog računovođu.
Prva dvojica mi nisu previše koristila. Ali treći...
Zaboga, dajte glumite!
To je sve?
Pokušavam vam zahvaliti.
Kažem da ne bih uspio bez vas.
Bilo bi uobičajeno da prihvatite zahvalu. Također i pristojno.
Nema na čemu.
Nestanite.
Klonowska? Tko je?
Kako se srami! Pogledaj je!
Znaš što? Svidjela bi ti se. -Oskare, molim te. -Što je?
Ne mora se i meni sviđati jer se tebi sviđa. Ne ide to tako.
Dobro si se snašao.
Divno izgledaš.
Pazite, stuba, gđice... -Gđa Schindler, Marek!
Nije valjda sve ovo šarada? -Šarada? -Odjeća, auto, stan.
Pogodi koliko ljudi imam na platnome popisu. -Oskare!
Moj otac je na vrhuncu uspjeha imao 50 radnika. Ja ih imam 350.
350 radnika u tvornici i svi rade za jedan cilj. -Izrađuju lonce i tave?
Zarađuju, i to za mene.
Pita li tko za mene?
Kod kuće? Svi, i to stalno.
Moram ti reći da ovdje neće tako brzo zaboraviti prezime Schindler.
Oskar Schindler, tako će govoriti. Njega se svi sjećaju.
Postigao je nešto nevjerojatno.
Postigao je nešto što nikomu drugomu nije pošlo za rukom.
Došao je bez ičega, s kovčegom.
Propalu tvornicu pretvorio je u velikoga proizvođača.
Otišao je s kamionom... S dva kamiona novca!
Sa svim blagom svijeta.
Lijepo je da se ništa nije promijenilo. -Varaš se, Emilie.
Prije to nisam mogao znati, ali uvijek je nešto nedostajalo.
Vidim da svi moji poslovi nisu propali zbog mene. Nešto je falilo.
Čak i da sam znao što, ne bih mogao ništa poduzeti
jer se to ne može stvoriti.
To je prevaga između uspjeha i neuspjeha.
Sreća?
Rat.
Da ostanem?
Grad je prelijep.
Pitala sam te trebam li ostati.
To ovisi o tebi.
Obećaj mi, Oskare, da nijedan vratar ili domaćica u restoranu
neće zaboraviti da sam gđa Schindler i ostat ću.
Zbogom, dušo! -Zbogom!
Mogao bih čitati ovo ili ručati dok je još toplo.
Dobro poslujemo? -Da. -Bolje nego prošli mjesec? -Da.
Može li sljedeći mjesec biti gori? -Rat bi mogao završiti.
Što je? -Vani je strojar koji bi vam htio osobno zahvaliti.
Dolazi svaki dan, vrlo je zahvalan. Bit će gotovo za čas.
G. Löwenstein?
Zahvalio bih vam, gospodine, što ste mi dali priliku da radim.
Nema na čemu! Sigurno sjajno radite.
SS me pretukao, ubili bi me.
Ali potreban sam za rat, zahvaljujući vama. -Sjajno!
Marljivo radim za vas. -U to sam siguran. -I dalje ću raditi za vas.
Sjajno, hvala! -Bog vas blagoslovio, gospodine!
U redu. -Vi ste dobar čovjek.
Spasio mi je život. -Da, jest.
Bog ga blagoslovio! -U redu.
Bog vas blagoslovio!
Oprostite, g. direktore, ali kasnite. Ovo je za pukovnika, gospodine.
A ovo je za njegovu nećakinju Gretu, rođendan joj je.
Usput, da to više nikad niste ponovili! -Kreni!
Vozi! Kakvi nakloni! -Jesi li vidio da ima jednu ruku? -A je li?
Čemu on služi? -Jako je koristan.
Kako? -Jako! To je uspjeh!
(Istovarit ćemo metle i lopate. Uzmite jednu i počistite ulicu.)
Zakasnit ćemo na posao!
Nemoj misliti da su tvoji, Oskare.
Shvati, neke časnike boli đon za proizvodnju. Za njih je to...
Pitanje nacionalnoga prioriteta. Židovi moraju počistiti snijeg.
Nema to veze sa stvarnošću. I ti i ja to znamo. Židovi čiste snijeg.
To poprima obredno značenje.
Pođi sa mnom. -Ja sam potreban radnik! -Potreban radnik? -Jesam!
Radim za Oskara Schindlera. -Schindlerov potreban radnik.
Jednoruki Židov. Dvostruko je nekoristan.
Za danas mi je propala proizvodnja.
Radim za Oskara Schindlera.
Danka, gledaj snijeg. Gledaj snijeg. Gledaj snijeg!
Ostao sam bez radnika. Očekujem kompenzaciju.
Požali se Uredu za gospodarstvo. -Hoće li pomoći? -Naravno da neće.
Na ručak je došao glavešina iz Ureda za proračun i gradnju SS-a.
Rekao je kako je pomisao
da za izučenog Židova ima mjesta u Reichovu gospodarstvu veleizdaja.
Jednoruki strojar, Oskare? -Radio je na metalnoj preši!
I bio je vrlo vješt.
G. direktore?
Ne mogu vjerovati! Sterne, jesi li to ti?
Ne, Poldek je. Riječ je o Sternu.
Prtljagu ostavite na kolodvoru.
Jasno je označite. Ime pa prezime.
Nemojte nositi prtljagu. Poslat ćemo je za vama.
Prtljagu ostavite na kolodvoru.
Jasno je označite.
Stern?
Na popisu je. -Je li? Idemo ga naći.
Žao mi je, na popisu je. Da je potreban radnik...
S činovnikom ne raspravljam. Ime?
Gospodine, popis ne griješi. -Nisam te to pitao. Kako se zoveš?
Klaus Tauber.
Taubere. -Časnički namjesniče! Gospodin misli da smo pogriješili.
Moj poslovođa je u ovome vlaku. Ako ode, poremetit će proizvodnju,
a Odbor za naoružavanje tražit će objašnjenje.
Je li na popisu? -Jest, gospodine.
Itzhak Stern. -Popis ne griješi, gospodine. Ništa ja tu ne mogu.
Kako se zovete? -Kako se zovem?
Zovem se Kunder. Časnički namjesnik Kunder.
K-U-N-D-E-R. -A kako se vi zovete? -Schindler. S-C-H-I-N-D-L-E-R.
Gospodo, puno vam hvala!
Mogu vam jamčiti da ćete do kraja mjeseca biti na jugu Rusije.
Ugodan dan želim!
Stern! -Stern! -Itzhak Stern!
Stern! Itzhak Stern! -Stern!
Itzhak Stern! -Stern! -Gospodine!
Stern! -G. direktore. Ispričavam se.
Zaustavite vlak! Tu je! -Ispričavam se. -Zaustavite vlak!
Zaustavite vlak!
Potpišite se ovdje. Tu idu inicijali.
Znate, nama je svejedno. Ovaj ili onaj. Samo problemi s popisom.
Papirologija! -Nekako sam zaboravio radnu knjižicu.
Pokušao sam im objasniti da je to pogreška, ali... Žao mi je! Glupost!
A što da sam zakasnio pet minuta? Gdje bih onda bio?
"Židovski grad" krakovski geto, zima 1942.
Noćas sam sanjao.
Nisam imao ni novčića i stanovao sam u sobi s 12 stranaca.
Kad sam se probudio,
shvatio sam da nemam ni novčića i da stanujem u sobi s 12 stranaca!
Kako se možeš smijati? -Moram! -Živiš iza zidova. -Lako za njih.
Umoran sam od ograničenja. -Zbog zidova ne ulaze. To mi je dovoljno.
Meni se ovdje sviđa. Kao da smo u nekakvoj kaljuži praotaca.
Ti si rob! -Više nam nitko ne zavidi. -Ja sam pametan! -Da, pravi genij!
Imao si priliku. -Da. -Danas sam našao vremena da sredim misao.
Ne sjećam se kad sam to posljednji put uspio.
A kad smo posljednji put samo stajali i razgovarali?
Nitko me nije ugurao u kamion. Nitko mi nije oduzeo posao.
Jer ga i nemaš. -Gore od ovoga ne može. Ovo je dno.
Geto je sloboda.
Ova ulica dijeli geto napola.
Na desnoj strani je geto A.
Javni službenici, industrijski radnici, itd.
Na lijevoj strani je geto B.
Nepotrebni radnici. Uglavnom stariji i bolesni.
Sigurno ćete odatle početi. Imate li pitanja, gospodine?
Da, zašto je spušten krov? Smrzavam se.
Očekujemo da ćemo imati 25-30.000 radnika.
Bit će odvojeni. Muškarci u barakama pokraj kamenoloma,
žene s druge strane žice. -Gdje ću ja biti? -Ondje. -Gdje?
Ondje, u vili. -Vama je to vila? -Sinagoga. Vidite li je? -To nije vila.
Planiramo je pretvoriti u konjušnicu. -To je kuća.
Što je ono ondje?
Dječji vrtić za 51 dijete.
Imamo i zubara, postolara, liječnike opće prakse.
Evo ih, gospodine.
Jedna od vas djevojaka prava je sretnica.
Otvorilo se radno mjesto.
Daleko od ovog rintanja, u mojoj novoj vili.
Koja je od vas radila u domaćinstvu?
Zapravo, radije ne bih tuđu sluškinju.
Morao bih je odučiti od raznih iritantnih navika.
Ne bih htio da se prehladiš.
Kako se zoveš? -Helen Hirsch. -Molim?
Helen Hirsch. -Molim? Ne čujem.
Helen Hirsch.
(Da.)
Na posao!
Srušite to, nije sigurno! -Kaže da su krivo izlili temelje.
Rekao sam joj da su to barake, ne hotel Europa. Inženjerska kujetina.
Kujo, mater ti! -Gospodine zapovjedniče!
Temelji se moraju srušiti i ponovno izliti.
Inače će se južni kraj barake nagnuti.
Prvo nagnuti pa urušiti.
Vi ste inženjerka? -Jesam. Zovem se Diana Reiter.
Diplomirala sam na Milanskome sveučilištu.
Obrazovana Židovka! Kao i Karl Marx.
Skupniče? (-Na zapovijed.)
Ubijte je.
Gospodine zapovjedniče! Samo radim svoj posao. -I ja svoj.
Gospodine, predradnica je gradnje. -Neću se ja raspravljati s njima.
U redu.
Ne, ubijte je ovdje. Dajem vam dopuštenje.
To neće biti dovoljno. -Siguran sam da imaš pravo.
Srušite baraku, izlijte temelje, nanovo sagradite. Kao što je rekla.
Moramo još toga obići, ali smračit će se za jedan sat.
Današnji dan ući će u povijest.
Ovo je dan koji će pamtiti.
Mladi će u budućnosti s čuđenjem pitati o ovome danu.
Današnji dan ući će u povijest, a vi u tome sudjelujete.
Prije 600 godina, kada su tražili uzrok crne smrti,
takozvani Kazimir Veliki rekao je Židovima da mogu doći u Krakov.
Došli su i u grad unijeli svoju imovinu.
Naselili su se, ojačali.
Napredovali su u poslu, znanosti, obrazovanju, umjetnosti!
Došli su bez ičega!
Bez ičega i procvali su!
Židovski Krakov postojao je šest stoljeća.
Razmislite o tome.
Večeras će tih šest stoljeća biti samo glasina.
Nikada ih nije bilo.
Današnji dan ući će u povijest.
Likvidacija geta, 13. ožujka 1943.
(Silazite! U redu po dva!)
Mislim da ćemo početi s getom B.
U redu? -S one strane? -Ne, ne. Počet ćemo ondje. -S desne strane.
Onda ćemo ih okružiti.
(Silazite!)
(Izlazite, Židovi!)
(Toplo se obucite i izađite!)
(Toplo se obucite!)
Gold, Chaim? (Van!)
Gold, Chaim! -Ja sam Chaim Gold.
Ubij ga.
(Nemojte!)
(Toplo se obucite i krenite prema kamionima bez kovčega!)
(Nemojte uzimati kovčege!)
(Maleni, koliko godina imaš? Kako se zoveš?)
(Rekao sam bez kovčega!)
(Idite na trg! Ostavite kovčeg.) -Plava knjižica. (-Na trg!)
(Ostavite kovčege! Svi na trg!)
Pobjeći ćemo kroz kanalizaciju. Moram provjeriti ima li koga.
Mila, spakiraj nešto... -Ne mogu u kanalizaciju! Rekla sam ti da neću.
Možeš. Da, možeš.
Neću u kanalizaciju!
Pokret! Onamo! Pokret!
Knjižicu! (Daj dokumente, Židove!)
(Daj dokumente, Židove!)
U onaj red!
(Knjižicu! Ne idem gore zbog tvoje proklete knjižice!)
(Zbog tvoje usrane knjižice! -To je moj sin!)
(Što je ovo? Jesi poludio? Mogao si me upucati tim govnom od oružja!)
(Ovoliko je falilo! -Oprostite. -Što da oprostim? Sasvim si poludio.)
(Bez razgovora. Idite u kamione.)
(Idemo dalje. Dalje. Bez razgovora.)
(Dolazi ovamo, svinjo židovska! Rekao sam ti da se ne mičeš!)
(Idemo ovamo!)
Na izdisaju je. Pusti je. -Dajte mi samo čas.
Samo da je odvedem unutra.
Ili ćeš s njom ili stani u red!
Žene nalijevo, muškarci nadesno.
Žene nalijevo... -Obećaj mi... -Muškarci nadesno.
Mama!
Mila!
O, Bože! Danka!
Ti imaš plavu knjižicu! -Nema veze! Čiste geto! -Za tebe nema mjesta.
Što to govoriš?! Isprobali smo, mjesta je i više nego dovoljno!
Predomislila sam se! -Mama! -Vidi koliko mjesta ima, a kolika sam ja.
Samo se bojiš. -Djevojka stane, ali ti ne staneš.
Mama, idem van! -Ostani. Bolje da si tu nego tko zna gdje. -Mama!
Gospodine zapovjedniče! -Vrlo lijepo salutiraš!
Javljam da sam dobio naredbu da s ceste uklonim zavežljaje
kako ne bi ometali promet.
Makni ih i stani u red, mali poljski vojničiću.
Gđo Dresner? -Ja sam.
Ti si prijatelj mog sina. Bez brige, bit ću tiha. Nećeš imati probleme.
Idite ispod stuba. Uskoro će završiti pretragu. Bit ćete na sigurnome.
Molim vas, skrijte se! Skrijte se ispod stuba.
Pretražio sam zgradu, nema nikoga.
(Dogovoreno!)
Danka! -Mama!
Zdravo, Adame. -Zdravo, Danka.
Dođi. Stavit ću te u dobar red.
Znaš izreku I jedan sat života ipak je život? Više nisi dječak.
Izreći ću blagoslov za tebe.
(Pucaj!)
Molim te, idemo. Idemo, molim te.
Dođi.
(Obilježite. Obilježite.)
(Mama.)
Što je to? Bach? -Nije, Mozart. -Mozart? -Da.
(Ovo smo još planirali za danas? -Ma nećemo stići.)
Da bar ova noć završi, majku joj!
(Proziv! U vrstu!)
(Postrojite se! U pet redova!)
(Postrojite se!)
(U pet redova!)
(Skidaj kapu!)
(Pročitajte imena!)
(Koga prozovemo, neka digne ruku i vikne ovdje!)
Ovdje! -Ovdje!
Keller, Fanni! -Ovdje!
Adalbert, Hermann. -Ovdje!
Faber, Dorothea. -Ovdje! -Goldstein, Pola! -Ovdje!
Warnberger, Markus! -Ovdje!
Edelstein, Max!
(Proziv je završen! -Možete ići.)
Najgore je prošlo. Sad smo radnice.
(Idemo, miči dupe!)
(Da niste glumili kako ste umorni!)
O, Bože, Amone!
(Iz ovih stopa se vratite u barake!)
Amone, kakvo si ti dijete! -Buđenje!
Skuhaj kavu. -Skuhaj si je sama.
SS će u Płaszówu sâm voditi određene tvornice.
Metalurgiju, tvornicu kistova,
tvornicu za preradu odjeće iz geta za obitelji u Njemačkoj.
No najviše će koristi imati privatne tvornice poput vaše... -Ne, sjednite!
Juliane, kako ste? Drago mi je, prijatelju.
Oskar Schindler. -Leo John.
Franz, drago mi je. -Oskare, lijepo što si došao.
Juliuse. -Kako si? -Dobro. -Smršavio si. -U ramenima.
Molim vas, sjednite!
Kako ste? Oskar Schindler.
Počeli smo bez vas. -Jesam li što propustio?
Objašnjavao sam gospodi Bosch i Madritsch koje su pogodnosti
preseljenja tvornica u Płaszów. -Ja sam mislio na hranu!
Radnici žive u tvornici pa su stalno dostupni. Mogu raditi i cijelu noć.
Vaši tvornički propisi i dalje će ostati isti. Poštovat ćemo ih.
Zanima me, gdje se može nabaviti takvo odijelo? To je svila? -Jasno.
Ima lijep odsjaj. -Hvala. -Vrlo lijepo.
Nabavio bih vam ga, ali krojač je vjerojatno mrtav. Ne znam.
Neki dan sam otišao na posao. Nije bilo nikoga.
Nitko mi nije javio, sâm sam saznao.
Svi su nestali. -Nisu.
Nisu.
Nisu nestali. Ovdje su. -Oni su moji!
Svakim danom gubim novac. Stoji me svaki ubijeni radnik.
Toliko ćemo zaraditi da to neće biti važno. -Tako se ne posluje!
Hvala. -Ostavi bocu.
Helen. Hvala ti.
Scherner mi je rekao nešto o vama.
Da? Što? -Da znate što znači zahvalnost.
Da to vama nije samo apstraktni pojam kao drugima.
Želite ostati gdje jeste. Mutite nešto sa strane.
Dobro vam ide. Ne želite da vam itko naređuje.
Shvaćam to. Ja... Poznajem ja vas.
Želite vlastitu podružnicu logora.
Znate li koliko je tu posla? Prvo papirologija, a onda morate graditi.
Dozvole su dovoljne da poludite!
Inženjeri dođu, stoje i svađaju se o odvodima, temeljima, propisima,
paralelnim ogradama od 4 km, 1200 kg bodljikave žice,
6000 kg elektrificirane ograde, keramičkoj izolaciji,
3 m3 prostora po logorašu. Prošao sam to i znam kako je.
Prošli ste to pa znate kako je.
Mogli biste mi olakšati.
Bio bih vam zahvalan.
(Maknite se!)
(Idemo dalje!)
Gdje je Stern?
Goldberg i Chilowicz, pobrinite se
da dobijem udio od logorskih tvornica.
Vi ćete voditi moj glavni račun. Schindlerov račun.
Želi nezavisnost. Dao sam mu je.
Ali nezavisnost je skupa.
To shvaćate.
Pogledajte me.
Ne zaboravite za koga sada radite.
Pazite da ne ode! Ko jegulja je!
Trebamo još vina! -Još vina!
Pazite, cure moje! Ne dajte mu da ode!
(Živjeli!)
Hvala, g. direktore! (-Živjeli, g. direktore!)
Što radiš? -Češkam se po glavi.
Neka misle da imam uši. Onda mi se ne približavaju.
Imaš li uši? -Izvadite bilježnicu.
Na mome stolnom kalendaru pišu rođendani žena i djeca SS-ovaca.
Pošaljite sitnicu. Isplate Glavnoj upravi i Uredu za gospodarstvo...
Polakše. -Odboru za naoružavanje,
Odjelu za unutarnje poslove i šefu policije. Sve ih vode kao honorare.
Isplaćuju se prvog u mjesecu za razliku od isplata kontaktima SS-a.
Popis je u donjoj ladici mog stola... -Prvog u mjesecu.
Kontakti SS-a, donja ladica, moj stol.
To su donacije legitimnim dobrotvornim udrugama.
Poslovi s kontaktima na crnome tržištu koje vode kao dobavljače...
Zaboravi. -Kako sad to? Ne možete zaboraviti! -Od toga me boli glava!
Nisam te mogao izvući. -Snaći ću se.
Uostalom, ovdje sam gotovo svaki tjedan. Obično srijedom.
Obići ću te da vidim kako si.
Izvoli. Stavi ovo u džep.
Hajde.
G. direktore, ne dajte da se sve raspadne. Previše sam se mučio.
Hvala vam na...
Sretno!
Pozor! (-Pozor! Skidaj kape!)
Na posao!
Metalurška tvornica u logoru za prisilni rad Płaszów
Što proizvodiš? -Šarke, gospodine.
Sutra stižu radnici. Odakle su ono, majku mu? -Iz Jugoslavije.
Treba mi prostora.
Izradi mi šarku. -Da, gospodine.
Dobro ti ide.
Vrlo dobro!
Ali malo sam zbunjen. Možda mi možeš pomoći.
Ne shvaćam. Radiš... Otkada? Od šest ujutro.
A na hrpi je tako malo šarka.
Zaboga! -Da ja pokušam? -Provjeri je li poluga savijena.
Da je poluga, ne bi škljocao. Igla je. -Možda. Možda je utor mastan.
A što sam rekao? Izvolite.
Gospodine zapovjedniče... -Dajte. -Javljam da hrpa nije zadovoljila
jer su jutros rekalibrirali strojeve.
Ja sam lopatao ugljen.
Čudno, zar ne?
Hvala, Muek.
Lisiek! Ne diraj kožu, nauljena je.
Skupniče. -Za mene? O, puno vam hvala! -G. direktore!
G. direktore!
Sporo je radio šarke. -Za jednu mu treba manje od minute. Što je bilo?
Hvala, gospodine. -Nema na čemu!
Nitko ne zna tko je ukrao kokoš?
Čovjek je okolo nosio kokoš i to nitko nije primijetio?
Spasite se. Recite mu za kokoš.
I dalje nitko ne zna?
To si bio ti?
Ti si počinio ovaj zločin? -Nisam, gospodine. -Ali znaš tko je. -Znam.
Tko?
On!
Vrlo je talentiran. -Samo ga dovedite.
Gospodine, hvala!
Još jedanput hvala! -Još jedanput molim.
Čast mi je raditi za tako veliku tvrtku! -Drago mi je.
Obećavam da ću naučiti sve o proizvodnji emajliranoga posuđa!
Halo? Gđica Elsa Krause. -Trebam samo pet minuta. -Za g. direktora.
Dobro.
Neće vas primiti.
Molim vas, sjednite.
Pernod, konjak? -Ne bih, hvala.
Dakle, kako vam mogu pomoći?
Kažu da ovdje nitko ne umire. Da je vaša tvornica utočište.
Kažu da ste dobri.
Tko to kaže? -Svi.
Ja sam Regina Perlman, ne Elsa Krause.
Od pokolja u getu živim u Krakovu s lažnim dokumentima.
Roditelji su mi u Płaszówu. Zovu se Chana i Jakob Perlman.
Stariji su ljudi, a sada takve ubijaju. Zakapaju ih u šumi.
Slušajte, nemam novca.
Odjeću sam posudila.
Preklinjem vas. Molim vas, dovedite ih ovamo.
Ne bavim se time! Zavarali su vas.
Tražim samo jedno. Da je radnik vješt. To tražim, do toga mi je stalo.
Moj otac je uvoznik, nije metalac. -To je ilegalno!
Nećete me namamiti u klopku, gđice Krause!
Zaplači i dat ću te uhititi. Kunem se!
Ljudi umiru. Tako je to u životu.
Ako ih želi sve pobiti, neka! Što bih ja trebao? Dovesti ih ovamo?
To svi mislite? Pošaljite ih Schindleru! Šaljite sve!
Njegova tvornica je utočište! Nisi to znao? Nije tvornica, ni poduzeće!
Ovo je utočište za rabine i siročad i ljude bez vještina!
Misliš da ne znam što radiš? Stalno si tako tih. Znam ja!
Gubite li novac? -Ne gubim! Nije riječ o tome. Opasno je!
Ja sam u opasnosti!
Shvati, Goeth je pod velikim pritiskom. Zamisli kako mu je.
Mora voditi cijel logor. Odgovoran je za sve. Ima puno toga na pameti.
Tu je i rat, a on u ljudima budi ono najgore. Nikada dobro, uvijek loše!
Uvijek loše!
Ali u normalnim okolnostima ne bi bio ovakav. Bio bi u redu.
Pokazivao bi samo svoje dobre strane. On je jedna krasna hulja!
Voli dobru hranu, dobro vino, žene... Zarađivati... -Ubijati.
Nije moguće da uživa. -Bejski mi je neki dan rekao
da je netko iz radne jedinice pobjegao preko žice.
Goeth je postrojio cijelu baraku bjegunca.
Ubio je čovjeka nalijevo, pa nadesno od Bejskoga.
Pištoljem je ubijao svakoga drugog čovjeka do kraja reda.
Ubio ih je 25.
Što da ja učinim? -Ništa, ništa. Samo razgovaramo.
Perlman.
Perlman!
Muž i žena. -Jakob i Chana Perlman!
Neka ih Goldberg dovede.
(Skidaj kapu! Pozor!)
Ovo je sigurno bolje od onih dronjaka, Lisiek.
G. direktore, pomogla sam Lisieku
da nađe nešto čime će očistiti mrlje u zapovjednikovoj kadi. Idi.
Oprostite, g. direktore.
Meni ne moraš polagati račune, Helen. Znaš li tko sam?
Ja sam Schindler.
Naravno, čula sam.
Već ste bili tu.
Izvoli. Skrij to. Hajde, uzmi!
Dobivam dodatnu hranu. -Onda se zamijeni za nešto.
Ili daj Lisieku.
Zašto si ne bi pomogla?
Prvi dan me pretukao jer sam bacila kosti od večere.
U ponoć je sišao u podrum i...
Pitao me gdje su.
Za pse, znate.
Rekla sam mu, ne znam kako. Sada to više ne bih mogla reći.
Pitala sam: Zašto me tučete?
Odgovorio je: Sada te tučem jer si me pitala zašto te tučem.
Znam da patiš, Helen.
Nije važno.
Prihvatila sam to. -Prihvatila si?
Jednoga dana će me ubiti. -Ne, ne, ne. Neće te ubiti.
Znam, svašta vidim. U ponedjeljak smo bili na krovu, mali Lisiek i ja.
Vidjeli smo kako je gospodin zapovjednik izašao na glavni ulaz.
Sišao je niza stube pokraj terase točno ispod nas.
Na stubama je izvukao pištolj i ubio ženu koja je prolazila.
Nosila je svežanj. Ustrijelio ju je kroz vrat.
Žena je samo krenula nekamo!
Nije bila deblja ili mršavija, sporija ili brža od ostalih.
Nisam mogla pogoditi što je skrivila.
Što bolje upoznate gospodina zapovjednika,
vidite da nema ustaljenih pravila prema kojima možete živjeti.
Ne možete reći: Ako se budem držala pravila, bit ću sigurna.
Neće te ubiti jer previše uživa u tebi.
Toliko uživa da ti čak ne dopušta da nosiš zvijezdu.
Ne želi da itko zna koliko uživa u Židovki.
Ubio je ženu sa stuba jer mu ništa nije značila.
Bila je jedna od mnogih. Nije mu smetala niti mu je godila.
Ali ti, Helen...
U redu je. Nije to takav poljubac.
Hvala vam.
Izvoli.
Dakle, vino.
Divna zabava, Amone. Hvala!
Zašto piješ to motorno ulje? Stalno ti šaljem dobru kvalitetu.
Jetra će ti eksplodirati kao ručna granata. -Što te više promatram...
Promatram te.
Nikad nisi pijan.
Kakva je to prava kontrola!
Kontrola je moć. To je moć.
Zato nas se boje?
Imamo moć da ih ubijemo. Zato se boje.
Boje se jer imamo moć da ih proizvoljno ubijamo.
Zločinac si je sam kriv. Ubiju ga i zadovoljni smo.
Ili ga sami ubijemo pa smo još zadovoljniji.
No to nije moć.
To je pravda. Nije to isto kao i moć.
Moć je kad imamo opravdanje da ubijemo,
a ipak to ne učinimo. -Tebi je to moć?
Tako je rekao car. Čovjek nešto ukrade, dovedu ga pred cara,
on se baci na pod i preklinje za milost. Zna da će umrijeti.
A car ga pomiluje.
Čovjek je nevrijedan pa ga pusti.
Mislim da si ipak pijan.
To je moć, Amone.
To je moć.
Amone, ono dobro.
Pomilovat ću te!
Što žele? -Ne znam, ali sada su u mom uredu i revidiraju.
Ti si mi računovođa. Trebam li se bojati što revidiraju moje knjige?
Ili si sve pošteno odradio? -Ne trebate se bojati. -Ne trebam.
(Što?!)
Oprostite. -Znaš li koliko vrijedi ovo sedlo? Znaš li koliko stoji?
Dobro.
Sterne, kog vraga me slijediš?
(Barake 1, 11, 15 i 32, javite se na proziv.)
Vratite se u barake!
Pušila je na radnome mjestu.
Reci joj da to više ne čini.
Gospodine, javljam da nisam uspio ukloniti mrlje u vašoj kadi.
Čime ribaš, Lisiek? -Sapunom, zapovjedniče.
Sapunom, a ne lužinom?
Hajde, odlazi. Pomilovao sam te.
Pomilovao sam te.
Iako nisam rabin, u ovakvim okolnostima molim Svemoćnoga
da mi oprosti ako ja zapjevam blagoslove.
Dakle, tu se skrivaš od mene.
Došao sam ti reći
da si zaista divna kuharica i dobro izučena sluškinja.
Iskreno to mislim. Ako poslije rata budeš trebala preporuku,
rado ću ti je napisati.
Sigurno si usamljena ovdje dolje. Slušaš kako se gore svi zabavljaju.
Jesi li usamljena?
Smiješ odgovoriti.
Ali koji je pravi odgovor? Na to ti misliš. Što želi čuti?
Helen, istina je uvijek pravi odgovor.
Da, imaš pravo. Katkada smo oboje usamljeni.
Da, ja...
Hoću reći...
Jako bih htio posegnuti i dotaknuti te u tvojoj samoći.
Kako bi to izgledalo? Što tu ne bi valjalo?
Shvaćam da nisi osoba u strogome smislu te riječi,
ali možda i oko toga imaš pravo.
Možda je s nama sve u redu.
Možda sve ovo ne valja.
Kad vas uspoređuju sa štetočinama, glodavcima, ušima...
Ja samo...
Ma da, dobro si to rekla! Vrlo dobro.
Ima li štakor ovakvo lice?
Ima li štakor ovakve oči?
Zar Židovi nemaju oči?
Suosjećam s tobom, Helen.
Ne, ne bi išlo.
Ti kujo židovska.
Gotovo si me nagovorila, zar ne?
(Živjeli, živjeli, živjeli!)
Bravo! (-Živjeli, živjeli, živjeli!)
Gospodine, u ime radnika, sretan vam rođendan!
Sretan rođendan!
Hvala puno na divnoj torti.
Puno hvala. Zahvali im u moje ime.
Vlakovi su stali, a ljude su istjerali palicama.
Poredali su ih ispred dva velika skladišta.
Na jednome je pisalo garderoba, na drugome dragocjenosti.
Onda su ih natjerali da se skinu.
Židovski dječak dodavao im je uže da svežu cipele.
Obrijali su im glavu.
Rekli su im da im kosa treba za nešto posebno u podmornicama.
Zatim su ih stjerali u veliki hodnik,
u bunkere koji su na vratima imali Davidovu zvijezdu i natpise:
kupaonice i sobe za inhalaciju.
SS im je dao sapun. Rekli su im da stalno dišu radi dezinfekcije.
A onda su ih ubili plinom.
Mila, čemu sapun? -Da pristanu ući. -Mila, prestani!
Svi se boje tvojih priča za laku noć. -Da, znaš da su to ludosti.
Ne mogu vjerovati u to. -Nisam rekla da vjerujem,
nego da sam čula. -Od koga? -Od nekoga tko je to čuo od svjedoka.
Ako su oni bili ondje, ubili bi ih plinom! -Da!
Nema smisla. Mi smo im radna snaga.
Zar ima smisla ubiti vlastitu radnu snagu?
Namučili su se dok su nas okupili, samo da...
To ne može biti istina.
Mi smo im vrlo, vrlo važni.
Da, istina. -Laku noć! -Laku noć! -Lijepo sanjajte!
Pozor, pozor! Svi koji su živi neka dođu na mjesto za proziv!
Pozor, pozor! -Dođi! Moramo na mjesto za proziv.
Došli su popisivači. Probrat će nas.
Pozor, pozor! Svi koji su živi neka dođu na mjesto za proziv!
(Gospodo.)
(Dolazi 100.000 Mađara. Moramo razviti sustav...)
Mogli biste smršavjeti, Amone.
I lakše malo s konjakom. -'Jutro.
Što se događa? -Još jedan polugodišnji sistematski pregled.
Dolje. -Ah, stiže nova pošiljka.
Odakle su ovaj put?
Iz Mađarske. -Mađari! Moramo razdvojiti zdrave od bolesnih.
Moramo napraviti mjesta.
(Nećemo biti tu do navečer!)
Da ti pomognem.
(Brzo, brzo, brzo!)
Nemoj ići. -Živni malo, Rebeka.
(Brže, brže!)
To je moj mehaničar. Tko se sjetio riješiti ga se?
(Idemo, naokolo!)
(Hajde, hajde!)
(Naokolo!)
(Otvori usta. Da vidimo grlo. -Duboko udahni.)
(Jače, jače.)
(Digni ruke. Okreni se.)
Ne, ne, ne. Makni se. Ona može raditi. Dođi.
Odvoji bolesne od zdravih. One koji mogu raditi i koji ne mogu.
Možeš raditi. Dođi.
(Stoj!)
Vi koji niste odabrani za transport, obucite se. -Vratite se u barake!
Vratite se u barake!
Bože mili!
Olek! (-Gdje je moje dijete?)
Olek!
Danka, Danka! -Olek!
(U barake! Nosite se u barake!)
Nisam ga vidjela. -Skrivaju se, kad ti kažem. Poznajem ja Danku.
Zna gdje se može skriti. Sve ih je povela. (-U barake!)
Nađi svoje skrovište. Ovdje nema mjesta. Nestani, brzo!
Odlazi, ovo je naše mjesto. Van!
Oskare! -Amone, gospodo!
Zašto me niste pozvali? -Pokušao sam. Hujare, nestani.
Lijepi piknik, zar ne? Madritsch. -Malo kasnimo. Oduljilo se.
Piće? -Nešto hladno. Punč. -Punč.
Još jedan krasan dan.
(Tiho!)
(Završili smo utovar. Spremni smo za transport.)
(Vode, vode! -Vode!)
Nazdravlje! -Hvala.
A da izvučemo šmrkove i zalijemo vagone? Hvala.
Udovolji mi.
Hujare! -Da, gospodine. -Donesi vatrogasne šmrkove. -Gdje gori?
Po prozorima. Tako je. I po krovu. Dobro. Po prozorima.
Dajte, dajte, Još!
Tako je. Još!
Zbilja si okrutan, Oskare. Daješ im nadu. Nemoj!
Okrutan si! -Hajde, sve do kraja. Pazi!
U tvornici imam crijeva od 200 m. -Ja kod kuće u vrtu imam 20 m.
Mogli bismo dosegnuti vagone na kraju. Što je?
Što je? -Hujare. -Da, naravno.
Dajte i po krovu. Po krovu s druge strane.
Svaki put kad vlak stane otvorite vrata i dajte im vode. -Razumijem.
Ovaj vagon! Ovaj!
Ne kažem da ćete požaliti, ali mogli biste. Budite svjesni toga.
Riskirat ćemo žaljenje. -U redu, lijep je dan. Provozat ćemo se.
A ti? -Prekršio sam Zakon o rasi i preseljenju.
Ali sumnjam da mi mogu pokazati koji je to članak.
Poljubio sam Židovku.
Je li ti kita otpala?
On voli žene.
Voli lijepe žene.
Kad vidi lijepu ženu, ne razmišlja.
Ima toliko žena! A one ga obožavaju!
Obožavaju ga! Oženjen je, ali...
Dobro, bila je Židovka, nije smio.
Ali vi je niste vidjeli. Ja sam je vidio i bila je...
Bila je vrlo lijepa!
Znate, ti vas Židovi očaraju. Vidite to kad tako blisko radite s njima.
Imaju moć, kao neki virus. Neki moji ljudi su zaraženi.
Treba ih žaliti, a ne kažnjavati. Treba ih liječiti! To je kao tifus.
Je li novac u pitanju?
Nudite mi mito?
Mito? Ne. Molim vas, to je znak zahvale.
Heil Hitler!
Zdravo, Amone.
Sjednite.
Oskare, dajemo ti Židovke za pet maraka na dan. Ljubi nas, ne njih.
Bože sačuvaj da ti se omile Židovke! Kakva je to budućnost?
Oni nemaju budućnost.
To nije dobri, stari antisemitizam.
To je sada zakon.
(Da, lijepo si to ulovio!)
(Bravo! Lijepo!)
Hujowa Górka, travanj 1944.
Odjel D naređuje Goethu da ekshumira i spali tijela
više od 10.000 Židova ubijenih u Płaszówu i pokolju u krakovskom getu.
(Idemo, pokret! -Brže! -Brže! Miči guzicu!)
(Može to i brže! -Življe malo!)
(Nemojte zaspati!)
(Što je sad? Možete i rukama! Primi sprijeda!)
(Ovamo! Ostavi male dijelove!)
(Miči ta govna!)
(Pogledajte! Tako je! To je Valhala!)
(Ovo je Valhala!)
Možeš li ti to vjerovati? Kao da nemam dovoljno posla.
Moram pronaći svakog zakopanog štakora i spaliti ga.
Zabava je završena. Sve šalju u Auschwitz.
Kada? -Ne znam. Čim sredim prijevoz. Možda za 30-40 dana.
Bit će zabavno.
Razgovarao sam s Goethom. -Znam kamo idu. Naredba za evakuaciju.
Moram pomoći i ukrcati se na posljednji vlak. -Nisam to htio reći.
Goeth mi je obećao da će se zauzeti za tebe.
Ništa ti se neće dogoditi. Imat ćeš posebni tretman.
Naredbe iz Berlina često spominju posebni tretman. Na to mislite?
Povlašteni tretman. Može? Moramo izmisliti novi jezik?
Mislim da moramo.
Pretpostavljam da ostajete.
U Krakovu? A zašto bih? -Morate voditi tvornicu.
Jasno, morat ćete zaposliti nove radnike. Poljaci su malo skuplji...
Što se može?
Ti si vodio moju tvornicu.
Idem kući. Dobio sam što sam htio.
Imam novca da ga ne mogu za života potrošiti.
Jednoga dana... Sve će ovo završiti, znaš.
Htio sam reći da ćemo tada popiti piće.
Bolje da ga popijem sada.
Ne razumijem. Želiš te ljude? -Da. Svoje ljude. Želim svoje ljude.
Što si ti, Mojsije? Daj, što je ovo? U kojem grmu leži zec?
To je dobar posao. -Da, ti tako misliš.
Slušaj, moraš premjestiti i njih i opremu u Čehoslovačku,
platiti sve to i sagraditi novi logor.
Nema smisla. -Vidi... -Nešto mi prešućuješ. -Dobro je za mene.
Poznajem ih, ne moram ih učiti. Dobro je za tebe! Platit ću ti.
Nego! -Dobro je i za vojsku. -Jasno. -Znaš li što ću proizvoditi?
Topničko streljivo. -Kao svi! -Onda tenkovsko streljivo. I svi su sretni!
Svi osim mene! Mene vjerojatno nekako muljaš.
Ako ja zarađujem 100, ti sigurno dobivaš 300, a to je zapravo 400.
Kako? -Rekao sam ti. -Zapravo nisi.
Dobro, ne moraš mi reći. Pristajem.
Samo me iritira to što ne mogu shvatiti. -Slušaj.
Samo mi reci koliko ti to vrijedi.
Koliko vrijedi čovjek? -Ne, ne, ne! Koliko tebi vrijedi?
Poldek Pfefferberg, Mila Pfefferberg.
I Stagel... -Paul! -Paul Stagel.
Liječnici.
Ulagači, i to svi. -Da, gospodine.
Fischer! Ismail Fischer.
Fischer, Ismail. -Josef Scharf. -Samo malo! Oprostite, gospodine.
Hajde, Sterne! Scharf.
I sva djeca.
Herbert Stier. -Koliko ih je? -400, 450.
Još, još!
Dobro jutro!
Feigenbaum. -Wolf. Wein. Wolf Wein. -Jakob Feigenbaum!
Feigenbaum, Lutek, Jakob... Nacha... Necha! -Tako je!
I Wolf. Koliko ih je?
600. -Još.
Učini isto što i ja. Možda i zaradiš.
Ne znam. -Daj, Juliuse. Znam da im sâm plaćaš dodatnu hranu i odjeću.
Zajedno ćemo izvući više od 4000, i mojih i tvojih. -Oskare!
Možemo ih prebaciti na sigurno, na primjer u Moravsku. -Ne znam.
Koliko ste cigareta popušili večeras?
Previše. -Ja od svake popušim pola.
Učinio sam sve što sam mogao. -Ne prihvaćam. -Ne mogu više. Ne.
Koliko ih je? -Više-manje 850. -Koliko to više-manje, Sterne?
Prebroji! Koliko ih je?
To je sve. Dovrši stranicu.
Što je Goeth rekao na sve ovo?
Rekli ste mu koliko ljudi trebate i...?
Nećete ih valjda kupiti?
Kupit ćete ih? Platit ćete mu za svako ime? -Još radiš za mene.
Mogao bi me odgovarati. Skupo ću to platiti.
Dovrši tu stranicu i ostavi jedno prazno mjesto na dnu.
Pogledajte.
Popis je puka dobrota.
Popis je život.
Oko njegovih margina je ponor.
Oskare, na dnu posljednje stranice je pogreška. -Nije.
Dodao bih nekoga. U Brinnlitzu neću naći tako dobru sluškinju.
Sve su seljanke. -Ne može.
Ne. -Jedno dijeljenje ajnca. -Ne.
Ako pobijediš, platit ću ti 7400 maraka. -Ne.
S dvije karte dobivaš 14.800. -Ne. -Ako ja pobijedim, ide na popis.
Ne mogu Helen založiti na kartama. -Zašto ne?
Ne bi bilo ispravno. -Ionako ide u Auschwitz. -Ne ide u Auschwitz.
Nikad joj to ne bih učinio.
Želim da se sa mnom vrati u Beč. Da ondje radi za mene.
Želim ostarjeti s njom. -Jesi li ti poludio?
Amone, ne možeš je odvesti u Beč. -Naravno da ne mogu!
Ali htio bih.
No ako sam čovjek, mogu učiniti ono što je uz to najmilosrdnije.
Odvesti je u šumu i pucati joj u zatiljak.
Što si ono rekao za ajnc s dvije karte?
14.800? -Schindlerovi Židovi, ovamo! Jasno recite svoje ime.
Mi smo obitelj Dresner. -Juda, Jonas, Donata i Chaja.
Obitelj Rosner. Henry, Manci. -I Leo.
I naš sin. -Ja sam Olek.
Maria Mischel. -Chaim Nowak.
Wulkan, Markus. -Michael Lemper.
Itzhak Stern.
Rebeka i Josef Bau.
Rosalia Nussbaum. -Wilhelm Nussbaum.
Jakob Levartov.
Faber, Rosa. -Faber, Arje.
Sara. -Friehof, Fischel.
Mietek Pemper.
Poldek i Mila Pfefferberg.
Horowitz, Dolek.
Adam Levy. -Marcel Goldberg.
Klipstein, Isak David.
Altmann, Eduard. -Grünberg, Miriam.
Luftig, Eliasz. -Hilmann, Eduard.
Erna Rothberg. -Zuckermann, Jetti.
Helen Hirsch.
Najgore je prošlo!
Muškarci u ovaj vlak, žene u ovaj vlak. Pazite!
Muškarci u ovaj vlak, žene u ovaj vlak.
Pazite kako hodate! Muškarci u ovaj vlak, žene u ovaj vlak.
Divno, Olek! Divno.
Znaš kako ćemo pretvoriti led u vodu?
Olek, još jednu!
Zwittau-Brinnlitz, Čehoslovačka, rodni grad Oskara Schindlera
(Postrojite se!)
Bit ćete zadovoljni razinom učinkovitosti ovih radnika.
Kad sam ja zapovijedao Budzyńom,
zavidjeli su mi svi zapovjednici logora. Ali logoraši... -Oprostite!
Oni bi radije bili negdje drugdje.
Vlak sa ženama krenuo je iz Płaszówa i stiže ubrzo.
Znam da je put bio naporan, ali do tvornice morate još malo hodati.
Ondje vas čekaju vruća juha i kruh.
Dobro došli u Brinnlitz!
Grah u cholentu? -Grah je najbolji! -Ja ne volim grah.
Grah, meso, krumpir i kruh. -Tako se ne sprema cholent.
Jaja u cholentu? -Da!
Ja ne volim cholent. -Ne? Što ti voliš? -Kavijar!
Jedan dan kuhanja...
Auschwitz
(Postrojite se ispred vagona!)
(Grupe neka se drže zajedno! Odmaknite se od vagona!)
(Rekao sam, odmaknite se od vagona.)
(Idemo, brzo!)
(Brzo!)
(Hajde, brzo!)
(Idemo, brzo!)
(30, 35, 40.)
(45. -Silazite!)
Gdje su popisivači? -Gdje su stolovi?
(Idemo van!)
(Brže!)
(Brže! -Malo brže! -Idemo brže, prema vratima!)
Mama, gdje smo?
U Auschwitzu su. Nisu preusmjerili vlak. Birokratska pogreška.
(Hajde, brzo! -Ostavite cipele!)
(Brže!)
(Pokret! -Svucite se! Brže! Pokret! Svucite se!)
(Brže se svlači! -Brže!)
(Brže malo! -Dobit ćete sapun i ručnik i idete na dezinfekciju.)
(Brzo se skidajte!)
(Brže! -Brže se skidajte! -Pokret!)
(Brzo! Brzo!)
(Brže! Ulazite iz ovih stopa! Brže!)
(Brže! Brže, u kupaonicu!)
(Brže! Unutra!)
(Brže!)
(Pogled prema dolje!)
(Ruku na rame!) -Koliko imaš godina, majko? -68.
Nakašlji se. -Kažu da se riješiš muka ako se baciš na ogradu.
Nemoj se ubiti, Clara. Ako se ubiješ, nećeš znati što je bilo.
Koliko godina imaš, majko? -66. -Gospodine? -Dobro jutro.
Pogriješili su, ne bismo trebale biti tu. Radimo za Oskara Schindlera.
Mi smo Schindlerovi Židovi. -Tko je Oskar Schindler?
U Krakovu je imao tvornicu za emajlirano posuđe. -Lončar.
Koliko godina imaš, majko?
Vi niste jedini industrijalac koji treba radnike, g. Schindler.
Sjećam se da je početkom godine I. G. Farben naručio vlak Mađara
za rad u kemijskoj tvornici.
Vlak je ušao na glavni ulaz,
a časnik zadužen za probir odmah se primio posla.
Odmah je 2000 poslao na posebni tretman.
Ne mogu se ja miješati u procese koji ovdje teku.
Zašto mislite da mogu pomoći vama ako ne mogu I. G. Farbenu?
Dopustite da vam objasnim.
Ne sudim vam.
Samo znam da ćemo svi sljedećih mjeseci trebati pokretno bogatstvo.
Mogao bih vas uhititi. -Štite me moćni prijatelji. To valjda znate.
Neću reći da ih primam.
Samo mi nije ugodno dok su na stolu.
Sutra mi stiže pošiljka. Dat ću vam 300 komada.
Novi su. Svježi.
Vlak dođe, mi ga okrenemo. -Da, da. -Vaši su. -Shvaćam.
Ja želim ove.
Ne treba se vezati za imena.
Istina. Samo se gomila papirologija.
Zoldinger, Ernestina. Wäldergrün, Hilda.
Wäldergrün, Leonora, Laast, Anna.
Pfefferberg, Mila! Dresner, Ruth.
Dresner, Danka. Nussbaum, Sidonia.
Rosner, Manci. Hirsch, Helen.
Grosz, Chaja Sara. Seelenfreund, Estella.
(Brže, brže, brže!)
(Idemo, hitro!)
(Brže! -Hitro!)
Ne, ne, ne! Sara!
Ne, ne!
Danka, ne! Ne!
Danka! Danka! Danka! Ne!
Što radite? One su moje! Moje radnice! Idu na moj vlak!
Izučene su proizvođačice oružja. Potrebne su! Djevojke su potrebne!
One prstima poliraju unutrašnjost granata.
Kako bi inače polirali unutrašnjost granate od 45 mm? Da vas čujem!
Vraćajte se na vlak!
Prema odredbama Odjela W, ne smijete ubijati radnike bez povoda.
U tom slučaju Fond za poslovnu kompenzaciju omogućava mi tužbu.
Ubijete li bez razmišljanja, vi idete u zatvor, a meni će platiti.
Tako to ide. Dakle, ovdje nema proizvoljnih smaknuća.
Proizvodnju neće ništa ometati.
Kako bismo to omogućili,
čuvari bez moga dopuštenja više ne smiju ući u tvornicu.
Zahvalan sam vam na suradnji.
Dođite, dečki!
(Godinama to nisam vidio!) -Hajde, dečki!
Nijedan vratar ni šef sale više te neće ni s kim zamijeniti.
Obećavam.
Itzhak.
Ovo je Itzhak Stern, moj računovođa. -Gđo Schindler!
Drago mi je. -Emilie će raditi u ambulanti. -Vrlo velikodušno.
Kad nađete vremena, moramo razgovarati.
Ovo je moja supruga. Pred njom nemam tajni. -Oskare!
Bavi se poslom. Više ti priliči. Zdravo!
Što je? -Odbor za naoružavanje se žali.
Topničke i tenkovske granate... Svi su pali na testiranju kvalitete.
Jasno! Početne muke. Nisu to lonci, ovo je precizna tehnika.
Ne žele platiti. -Ne bismo ni ti ni ja. Ne brini se. Sredit ćemo to.
Šire se glasine da ste namjerno pogrešno kalibrirali strojeve.
Mogli bi nas zatvoriti i vratiti u Auschwitz.
Raspitat ću se gdje možemo kupiti streljivo.
U čemu je razlika? -Ja je vidim.
Izgubit ćete mnogo novca. -Proizvodit će manje streljiva.
Ako ova tvornica proizvede ispravnu granatu, bit ću nesretan.
Kako ste, rabine? Rabine!
Dobro, g. direktore.
Sunce zalazi.
Da, točno.
Koji je danas dan? Petak? Petak je, zar ne? -Je li?
Što vam je? Trebali biste se pripremati za šabat. Zar ne?
Imam vina u uredu. Dođite.
Iako je radila sedam mjeseci,
tvornica streljiva u Brinnlitzu bila je primjer neproduktivnosti.
Tijekom tog razdoblja potrošio je milijune maraka
na financiranje radnika i podmićivanje službenika.
Što je?
Imate li novca? Negdje skrivenog, za koji ja ne znam?
Nemam.
Zašto? Jesam li bankrotirao?
Jučer ujutro u 2.41,
u stožeru generala Eisenhowera,
general Jodl potpisao je bezuvjetnu predaju
svih njemačkih kopnenih, pomorskih i zračnih snaga u Europi
savezničkim ekspedicijskim snagama
te istodobno visokom sovjetskom zapovjedništvu.
Njemačka je tako izgubila rat.
No nemojmo zaboraviti... -Mislim da je vrijeme da čuvari uđu u tvornicu.
Upravo je objavljena bezuvjetna predaja Njemačke.
Rat će završiti danas u ponoć.
Sutra ćete početi tražiti preživjele.
U većini slučajeva nećete ih naći.
Nakon šest dugih godina ubijanja cijeli svijet oplakuje žrtve.
Mi smo preživjeli. Mnogi su mi došli zahvaliti.
Zahvalite sami sebi.
Zahvalite neustrašivom Sternu.
I drugima koji su se brinuli za vas neprestano gledajući smrti u lice.
Ja sam član nacističke stranke. Ja sam proizvođač oružja.
Profitirao sam na robovskome radu. Ja sam zločinac.
Vi ćete u ponoć biti slobodni, a mene će loviti.
Ostat ću s vama do pet minuta poslije ponoći.
Nadam se da ćete mi oprostiti, no onda ću morati pobjeći.
Zapovjednik vam je izdao naredbe koje je dobio od svojih nadređenih.
Morate likvidirati logoraše.
Sad je pravi čas. Tu su, svi su tu.
Evo vam prilike.
Ili možete otići i vratiti se obiteljima kao muškarci,
a ne kao ubojice.
U spomen na bezbrojne žrtve vašeg naroda molim za tri minute šutnje.
Hvala, g. Jereth. -Hvala, g. Jereth.
Hvala, g. Jereth. -Zinite!
Hvala, g. Jereth.
Čim nastupi mir, želim da se ona tkanina podijeli radnicima.
Svakomu dva i pol metra.
Svakomu dajte i bocu votke.
Neće je popiti, znaju koliko je vrijedna.
I one egipatske cigarete koje smo nabavili. -Sve će biti kako ste rekli.
Napisali smo pismo u kojem smo pokušali objasniti. Ako vas uhvate.
Potpisali su ga svi radnici.
Hvala vam.
Na hebrejskome je, iz Talmuda.
Tko spasi jedan život, spasio je cijeli svijet.
Mogao sam ih više spasiti.
Mogao sam ih spasiti više. Ne znam. Da sam samo...
Mogao sam ih spasiti više. -Oskare, zbog vas živi 1100 ljudi. Pogledajte.
Da sam više zaradio...
Toliko sam novca bacio u vjetar!
Ti i ne slutiš. Da sam samo...
Zbog vas će doći novi naraštaji.
Nisam učinio dovoljno. -Učinili ste tako mnogo.
Automobil!
Goeth bi ga kupio. Zašto sam ga zadržao?
To bi bilo dovoljno za 10 ljudi.
10 ljudi. 10 ljudi više.
Ova značka. Dvoje ljudi.
Ovo je zlato. Još dvoje ljudi!
Dao bi mi još dvoje. Bar jednog. Dao bi mi još jednog čovjeka.
Jednog čovjeka.
Čovjeka, Sterne.
Za ovo.
Mogao sam dobiti još jednog čovjeka.
A nisam!
Nisam...
Oslobodila vas je sovjetska armija!
Jeste li bili u Poljskoj? -Dolazim odande.
Je li ostao koji Židov?
Kamo da krenemo?
Nemojte na istok. Ondje vas mrze.
Na vašemu mjestu ne bih krenuo ni na zapad.
Dobro bi nam došlo malo hrane.
Zar ondje nije grad?
Heil Hitler!
Amon Goeth uhićen je dok se liječio u sanatoriju u Bad Tölzu.
Obješen je u Krakovu zbog zločina protiv čovječnosti.
Nakon rata Oskaru Schindleru propao je brak i nekoliko tvrtki.
G. 1958. vijeće Yad Vashema u Jeruzalemu
proglasilo ga je pravednikom među narodima
te ga pozvalo da posadi stablo u Aveniji pravednika.
Stablo i dalje raste.
Ovo su Schindlerovi Židovi.
Janek Dresner
Danka Dresner
Mordeci Wulkan
Ryszard Horowitz
Niusia Horowitz, djevojčica koju je Schindler poljubio na rođendanu.
Joseph i Rebeka Bau
Olek Rosner
Manci Rosner
Henry Rosner
Leopold Rosner i njegova supruga Helen
Mila Pfefferberg
Leopold Pfefferberg
Supruga Itzhaka Sterna
Helen Hirsch
Gđa Emilie Schindler
Danas u Poljskoj živi manje od 4000 Židova.
Schindlerovi Židovi imaju više od 6000 potomaka.
U spomen na više od šest milijuna ubijenih Židova.
Uredio: Botaničar Prevod: Jelena Šestak