LISTA LUI SCHINDLER
Sincronizarea by Amstel
În septembrie 1939,
forțele germane au învins armata poloneză în două săptămâni.
Evreilor li s-a ordonat să-și înregistreze membrii familiei
și să se mute în orașe mari.
Peste 10.000 de evrei soseau zilnic în Cracovia de la țară.
- Numele? - Horowitz, Salomon.
- Schneider, Sarah. - Birnbaum, Olga.
Acolo! Acolo!
Isak Hudes.
Zucker, Helena.
- Hirsch, Salomon? - Hirsch, Salomon.
- Hauptman, Chaim! - Weisman! Weisman, Marcus!
- Feber, Ludwig! - Feber, Ludwig.
Elsa Bauman.
- Josef Klein. - Klein.
- Davidowich, Ignacy. - Paula Biffer.
Nadel, Rachela.
- Steiner, Gertruda. - Steiner, Hilda.
- Jerzy, știi cine e bărbatul acela? - Nu.
Stați mai aproape unul de celălalt, vă rog.
Zâmbiți. Bine.
Da, dle.
Oferă-le de băut din partea mea.
Am înțeles, dle. De la cine să le spun că e băutura?
Poți să le spui că e de la mine.
- Din partea domnului. - Care?
Îl cunoști?
Află cine e.
Da, să trăiți.
Agnieszka, aș da orice să te aud cântând în seara asta.
Dar știu că n-o vei face.
Mă faci să mă simt prost.
Ce face?
Așteaptă aici!
Încântat de cunoștință!
Lăsați o femeie singură la masă într-un astfel de loc?
Draga mea, întruchipezi singurătatea.
Ce parfum încântător! Îmi frângi inima.
Încă un scaun, te rog! Vodcă pentru prietenul meu!
- Și pentru doamna? - Un Pernod.
Veniți la masă, fetelor! Beți cu noi!
Veniți! Măritați-vă cu noi!
- Mulțumesc. - Vă spun eu ce înseamnă cooperare.
La două zile după votarea legii că toți evreii trebuie să poarte steaua,
croitorii evrei le produc pe bandă,
din diferite țesături, la trei zloți bucata.
Ce vinuri ai în pivniță?
Am un Riesling nemțesc excelent din '37.
Franțuzești. Bordeaux. Château Latour, '28, '29?
Îmi pare rău.
De parcă n-ar înțelege despre ce lege e vorba.
De parcă ar fi emblema unui club de călărie.
- Un Margaux din '29? - Nu, n-avem.
- Nici Bourgogne? Romanée-Conti, din '37? - Ba da.
E în natura umană. "Facem ceva ca să evităm altceva."
Asta fac ei de mii de ani.
E în firea lor. Înfruntă furtunile.
Dar asta e o altfel de furtună. Nu mai e vorba de romani, ci de trupele SS.
REZERVAT
Martin.
Da, dle.
Cine este omul acela?
E Oskar Schindler!
JUDENRAT Consiliul evreiesc format din 24 de membri,
evrei responsabili de îndeplinirea ordinului regimului de la Cracovia
de a alcătui liste cu muncile, alimentele și locuințele lor.
Loc de depunere a plângerilor.
Rabine...
Proprietatea privată nu poate fi confiscată.
Cât timp rămân închise școlile?
Nu știu.
"Articolul 47, jaful e interzis."
Nu știi nimic!
- Cunosc Convenția de la Haga. - Religia...
Au intrat în casa noastră și ne-au spus că nu mai locuim acolo.
Acum aparține unui ofițer SS.
Vă rog. Știu doar ce mi se spune.
Și mi se spune altceva în fiecare zi.
N-ar trebui să ne puteți ajuta? Ce se întâmplă dacă-mi scot asta?
- Ce-o să-mi facă? - O să te împuște.
- Termină cu tâmpeniile astea! - Itzhak Stern!
Îl caut pe Itzhak Stern.
Ești sau nu Itzhak Stern?
- Da. - Unde putem sta de vorbă?
Ai ținut registrele contabile ale unei firme de pe strada Lipowa.
Ce producea? Oale și tigăi?
Legea mă obligă să vă spun că sunt evreu, dle.
Iar eu sunt neamț. Asta e.
- Era o firmă bună? - Avea puțin succes.
Nu știu nimic despre produse emailate. Tu știi?
Eu eram doar contabilul.
O tehnologie simplă, nu crezi?
Modifici mașinile, indiferent ce faci...
Și poți face alte lucruri, nu-i așa?
Vase de teren, veselă pentru popotă. Contracte cu armata.
După ce se termină războiul, nu mai contează. Acum, da.
Poți face o avere, nu crezi?
Cred că lumea are alte priorități acum.
Cum ar fi?
Sunt sigur că vă descurcați după ce obțineți contracte.
Cu cât va fi mai rău, cu atât vă va merge mai bine.
Pot să fac rost de semnături. Asta e partea ușoară.
Mai greu e să găsesc banii ca să cumpăr firma.
N-aveți bani?
Nu atât de mulți. Știi pe cineva care are?
Evrei. Investitori.
Sunt convins că ai relații în comunitatea oamenilor de afaceri evrei
care lucrează aici.
Care comunitate? Evreii nu mai pot avea afaceri.
- De aia e sub administrație judiciară. - N-ar deține-o ei.
Eu aș fi proprietarul. I-aș plăti în produse, oale și tigăi.
- Oale și tigăi. - Ceva ce pot folosi.
Ceva palpabil.
Pot să le vândă la negru sau să facă ce vor cu ele. Și e toată lumea fericită.
Dacă ai vrea, ai putea conduce tu firma.
Stați să înțeleg.
Ei ar pune toți banii, eu aș face toată treaba.
Permiteți-mi să vă întreb, dvs ce ați face?
M-aș asigura că firma e cunoscută de toți.
M-aș asigura că e văzută cu ochi buni.
La asta mă pricep, nu la muncă. Nu la muncă.
La prezentare.
Sunt sigur că nu cunosc pe nimeni interesat.
Ar trebui să fie interesați, Itzhak Stern.
Spune-le că ar trebui să fie.
Am un client care dă mărci pentru zloți, la un schimb de 2,45 la 1.
Haină din lână cu guler de nurcă. E frumoasă. O dă pentru cupoane de rație.
- Fitiluri pentru lămpi. - Ai un camion plin cu fitiluri?
Ce să fac cu atâtea fitiluri?
Nouă pe 12, nouă pe 14.
Nu știu. Mare, frumos, persan...
Ce e?
- Nu știi ce e? - E cremă de pantofi.
- În cutii metalice? - Ai cerut cremă de pantofi.
- În cutii metalice. Asta e sticlă. - Metalice.
- Nu asta am cerut. - Ce contează?
- Ce contează?
Clientul meu a vândut-o clientului său care a vândut-o armatei germane.
Când a ajuns la destinație, din cauza gerului, s-au spart
toate cele 10.000 de bucăți.
Nu e problema mea.
- Nu e problema lui. - Nu e problema ta?
- Nu e problema mea. - Bine.
Armata germană vrea să știe de unde provine marfa.
- Voi avea grijă să afle. - Acum e problema ta.
Tu să taci!
Cutii metalice.
Salut!
Scuzați-mă că mă bag în discuție, dar aveți o cămașă frumoasă.
E o cămașă frumoasă.
Știți unde aș putea găsi și eu una la fel?
Ca asta?
Cumpărarea sau vânzarea pe stradă este ilegală.
Nu ne ocupăm cu așa ceva. Am venit aici să ne rugăm.
Știți cât costă o astfel de cămașă?
Lucrurile frumoase sunt scumpe.
Câte?
Voi mai avea nevoie și de alte lucruri pe viitor.
- Nicio problemă. - Din când în când.
20 MARTIE 1941 ULTIMA ZI DE INTRARE ÎN GHETOU
Decretul 44/91 stabilește un perimetru închis pentru evrei, la sud de râul Vistula.
Reședința în ghetoul împrejmuit de ziduri e obligatorie.
Toți evreii din Cracovia și împrejurimi sunt obligați să-și lase casele
și să se înghesuie într-un spațiu de numai 16 hectare.
Ăsta e locul. Ce mai faceți?
Adio, evreilor! Adio, evreilor!
Adio, evreilor!
Adio, evreilor! Adio, evreilor!
Adio, evreilor!
Doamne!
Oy, Doamne!
Dumnezeule!
Nu se putea mai bine de atât.
- Putea fi mai rău. - Cum? Spune-mi!
Cum Dumnezeu să fie mai rău de atât?
- Goldberg. - Poldek.
- Ce e asta? - Judenratul are propria poliție acum.
- Nu mai spune. - Ordnungsdienst.
Acum sunt polițist. Îți vine să crezi? E greu de crezut.
Nu, nu e greu de crezut.
E o meserie bună, Poldek. Singura de aici.
Poate reușesc să pun o vorbă bună pentru tine la șefii mei.
La șefii tăi?
Haide, nu sunt chiar așa de răi cum spune lumea.
De fapt, sunt mai răi decât spune lumea, dar sunt mulți bani la mijloc. Mulți.
Dă-mi repartiția pentru casă.
- Haide! - Arăți caraghios cu șapca aia, Goldberg.
Parcă ai fi un clovn.
E un om important. Acordați-i două minute din timpul vostru.
De când timpul costă bani? Luați loc și ascultați.
Vă rog. Dle?
Pentru fiecare mie investită, vă dau...
- Două sute. - 200 kg de produse emailate pe lună,
începând din iulie, timp de un an.
După aceea, suntem chit. Asta e tot. Simplu ca bună ziua.
- Nu e suficient. - Nu e suficient?
Nu e suficient?
Uite unde stați! Uite unde ați fost mutați! "Nu e suficient."
Acum două luni, ai fi avut dreptate. Dar nu și acum.
Banii sunt tot bani.
Nu e adevărat. De aia suntem aici.
Schimb de mărfuri. E singura valută de valoare din ghetou.
S-a schimbat situația, prietene.
Te-am rugat eu să ne întâlnim?
Tu i-ai zis dlui Stern că vrei să vorbim.
Am venit. Ți-am făcut o ofertă cinstită.
Un procent din firmă ar fi mai cinstit.
Las-o baltă. Poți pleca.
De unde știm că veți face ce spuneți?
Pentru că vă dau cuvântul meu.
Vreți un contract? Ce tribunal l-ar recunoaște?
V-am spus ce voi face. Ăsta e contractul.
Prețul SS standard pentru muncitorii evrei calificați e de șapte mărci pe zi,
cinci, pentru cei necalificați și femei.
Atât plătiți Oficiului Economic al Reichului.
Evreii nu primesc nimic.
Polonezilor le dați salarii. De obicei, primesc mai mult.
- Mă ascultați? - Ce ziceai despre SS?
Prețul? Ce anume?
Salariul muncitorului evreu. Îl plătiți direct SS-ului, nu muncitorului.
- El nu primește nimic. - Dar e mai puțin.
- Mă costă mai puțin ca un polonez. - Da.
Asta încerc să-ți explic. Polonezii costă mai mult.
De ce să angajez polonezi?
O fabrică de produse emailate de pe strada Lipowa.
Proprietarul e un neamț.
Dar e în afara ghetoului, așa că puteți face troc
pentru ouă sau ce aveți nevoie, cu muncitorii polonezi. Aici nu puteți.
Mai are nevoie și de 10 femei sănătoase pentru...
Eu sunt sănătos.
Adu-o pe sora ta, bine?
Trebuie să-i convingeți că puteți oferi ceva util pe timp de război.
- Ce anume? Și dacă n-o facem? - Eu sunt muzician.
- Te trec pe listă. - Și te urcă în camioane...
Nu, nu e adevărat.
- Ești muzician? - Da.
În locul tău mi-aș găsi o ascunzătoare bună.
- N-am de gând să mă ascund ca un animal. - Sunt și locuri unde te poți ascunde.
Am absolvit Universitatea din Liov.
Am lucrat la stația hidroelectrică din Roznow.
Blauschein.
O să fac rost de documentele necesare, căci acesta nu mai este valabil.
Poți sta la coadă toată ziua, tot asta primești.
Sunt inutile. Acum ieși din rând
și du-te să primești un permis albastru, Blauschein, dat muncitorilor calificați.
Îți duc eu documentele astea la Pankiewicz.
La farmacist. Acolo, uite!
Ia ghici cine e aici?
Poldek! Te bucuri de vreme, Poldek?
- Îți place să stai la coadă? - Vrei cremă de pantofi?
Într-o cutie metalică?
Neesențial? Cred că nu înțelegi sensul cuvântului.
Nu primești Blauschein, dle. Du-te acolo! Mișcă! Următorul!
Cum adică, "neesențial"?
Predau istorie și literatură. De când sunt neesențiale?
E tinichigiu.
- Nu e bine? - E foarte bine, doar că are 53 de ani.
- Documentul e prea nou. - Mulțumesc.
Ai înnebunit? L-ai lăsat în sertar. De câte ori să-ți spun!
Certificatul de muncă se ține tot timpul în buzunar.
Iar tu l-ai lăsat în sertar. De câte ori ți-am zis?
Sunt tinichigiu.
Luați placa rotundă de tablă, o înmuiați în soluție cu săpun,
apoi o puneți în mijlocul presei.
Obținem oala pentru supă. Oala pentru supă.
Oală pentru supă.
Grosz, dnă Grosz, să nu vă pierdeți.
Dle, am 10 permise de muncă pentru Deutsche Emailwarenfabrik,
semnate de mine și de dl Bankier.
Dacă se carbonizează, le curățați cu o pilă.
Dar nu atingeți simultan cei doi electrozi.
Vă veți electrocuta. Poftim, încearcă!
Rulați tabla sub presă,
dar aveți grijă la degete,
ca să nu ajungă în ceainic.
- Ocupația? - Sunt scriitor. Cânt la flaut.
Dar Moise e și metalurgist calificat.
Știe să facă oale de tablă. Știe să facă tancuri. Orice are nevoie dl Schindler.
E foarte calificat. Arată-i permisul. Moise, arată-i permisul.
Apoi țineți castronul cu cleștele și-l băgați în soluția cu email.
După ce-l rotiți pe toate părțile, îl puneți deoparte să se usuce.
Orice vă întreabă, lăsați-mă să răspund eu în locul vostru.
Nu spuneți nicio vorbă!
Îndosariere, facturare, programări ale întâlnirilor, stenografie.
- Dactilografie. Te descurci? - Binișor.
Te rog.
Aveți nevoie de o secretară. Alegeți.
Nu știu pe care. Sunt toate foarte pricepute.
Trebuie să alegeți.
Zâmbiți, vă rog!
Ai grijă de oaspetele meu, te rog.
Ceai la cutie. Cafea, pateu,
cârnați de țară, brânzeturi, caviar de morun.
- Da. - Și, desigur,
țigări nemțești, nu?
Ia cât poți de multe.
Mai ia și fructe proaspete.
Din cele care se găsesc greu, portocale, lămâi, ananas.
Câteva cutii de trabucuri cubaneze. Cele mai bune.
- Da. - Și ciocolată amară.
Nu batoane fine, ci bucăți mari.
Mari cât palma, ca cele de la degustările de vin.
Bine.
Ne trebuie mult coniac. Hennessy, cel mai bun.
Șampanie Dom Pérignon. la sardele L'Espadon
și vezi dacă găsești ciorapi de nailon.
Am deosebita plăcere să vă anunț
că Deutsche Emailwarenfabrik funcționează la capacitate maximă.
Fabricăm vase emailate, de calitate superioară,
concepute și realizate special pentru utilizare militară.
Folosind cele mai moderne echipamente,
personalul înalt calificat de meșteșugari și zilieri de la D.E.F.
fabrică produse de o calitate inegalabilă,
ce îmi permit să ofer, cu deosebită încredere și mândrie,
o gamă completă de ustensile pentru teren și popotă,
ce nu poate fi egalată în nicio privință de concurenții mei.
Consultați lista cu produsele și culorile disponibile.
Anticipând că veți fi de acord cu ofertele propuse
și așteptând cu nerăbdare o asociere de lungă durată și înfloritoare,
vă transmit anticipat profunda mea recunoștință
și cele mai bune urări. Oskar Schindler.
Da, am nevoie de 700 de bucăți până joia viitoare.
Nouă sute. Nu, o mie, până miercuri.
Toată marfa de aici merge la fabrica lui Madritsch marțea viitoare.
Tatălui meu îi plăcea să spună: "Ai nevoie de trei lucruri în viață:"
"un doctor bun, un preot iertător și un contabil deștept."
N-am prea avut nevoie de primele două până acum.
Dar de al treilea lucru...
Prefă-te și tu, ce Dumnezeu!
Asta e tot?
Încerc să-ți mulțumesc. Zic doar că n-aș fi reușit fără tine.
În mod normal, ar trebui să accepți recunoștința mea.
Ceea ce ar fi și politicos.
Cu plăcere.
Pleacă!
Klonowska, cine e?
Se simte așa de prost. Uită-te la ea!
Știi ceva? Ți-ar plăcea.
- Termină, Oskar! - Ce e?
- Nu trebuie să-mi placă mie. - Dar ți-ar plăcea.
Nu așa merge treaba.
Te-ai descurcat bine aici.
Arăți minunat.
- Aveți grijă la treaptă, dră. - Dna Schindler, Marek.
- Nu e o păcăleală? - De ce să fie o păcăleală?
- Hainele, mașina, apartamentul. - Stai puțin.
Ia ghici câți angajați am pe statul de plată.
Oskar.
Tatăl meu, în culmea succesului, avea 50. Eu am 350 de angajați.
Am 350 de angajați în fabrică, cu un singur scop.
Să facă oale și tigăi?
Să facă bani. Pentru mine.
Întreabă cineva de mine?
Acasă? Toată lumea.
Tot timpul.
Nu vor uita repede numele Schindler prin părțile astea, crede-mă.
Vor zice: "Oskar Schindler."
"Toată lumea și-l amintește."
"A făcut ceva extraordinar."
"A făcut ceva ce n-a mai făcut nimeni."
"A venit aici fără nimic,"
"doar cu o valiză,"
"și a făcut o fabrică mare dintr-o firmă falimentară."
"Și a plecat cu un cufăr."
"Cu două cufere pline cu bani."
"Toate bogățiile din lume."
Mă bucur să văd că nu s-a schimbat nimic.
Te înșeli, Emilie.
N-aș fi avut cum să știu asta înainte,
dar a lipsit mereu ceva.
În toate afacerile pe care le-am încercat, îmi dau seama acum că nu eu am dat greș.
Lipsea ceva.
Chiar dacă aș fi știut ce este, n-aș fi putut face nimic,
fiindcă nu poți crea acest lucru.
Dar reprezintă diferența între succes și eșec.
Norocul?
Războiul.
Să rămân?
E un oraș frumos.
Te-am întrebat dacă vrei să rămân.
Depinde de tine.
Oskar, promite-mi că niciun portar sau ospătar nu va crede niciodată
că nu sunt dna Schindler, ci altcineva. Atunci rămân.
La revedere, draga mea.
Aș putea citi asta sau aș putea lua masa cât mai este caldă.
Ne merge bine?
- Da. - Mai bine ca luna trecută?
Da.
Ne poate merge rău luna viitoare?
Dacă se termină războiul.
- Ce e? - Este un mașinist afară
care vrea să vă mulțumească personal că i-ați dat o slujbă.
Vine zilnic. E foarte recunoscător. Durează doar un minut.
Dle Lowenstein?
Voiam să vă mulțumesc, dle, că mi-ați dat ocazia să muncesc.
Cu plăcere. Sunt convins că te descurci bine.
SS-iștii m-au bătut măr. M-ar fi putut omorî,
dar sunt indispensabil pe timp de război, datorită dvs.
Mă bucur.
Muncesc mult pentru dvs.
- Sunt convins. - Și voi continua s-o fac.
Minunat. Mulțumesc.
- Dumnezeu să vă binecuvânteze, dle. - Bine.
Sunteți un om bun.
- Mi-a salvat viața. - Așa e.
- Dumnezeu să-l binecuvânteze. - Bine. Vino!
Dumnezeu să vă binecuvânteze!
În pare rău, Herr Direktor, dar întârziați mult.
Acesta este pentru Obersturmbannführer.
Iar acesta este pentru nepoata lui, Greta. E ziua ei de naștere.
- Greta, ca Greta Garbo. - Apropo, să nu mai faci chestia asta.
Hai, condu! Lasă plecăciunile!
Ai văzut că omul ăla avea doar un braț?
Da?
- Cum poate fi de folos? - E foarte folositor.
- Cum? - Foarte folositor! Succes!
O să întârziem la lucru.
Nu te gândi că sunt ai tăi, Oskar.
Înțelege că unora dintre ofițerii de aici
nu le pasă deloc de producție.
Pentru ei, este o prioritate națională ca evreii să curețe zăpada.
N-are nicio legătură cu realitatea, Oskar. Știi și tu, știu și eu.
Evreii care curăță zăpada au o semnificație rituală.
- Vino cu mine. - Sunt un muncitor indispensabil.
- Un muncitor indispensabil? - Da.
- Lucrez pentru Oskar Schindler. - Indispensabil pentru Oskar Schindler.
- Un evreu cu un braț? - Da.
De două ori inutil!
Am pierdut o zi de producție, Rolf.
Lucrez pentru Oskar Schindler.
Danka, uită-te în zăpadă! Uită-te în zăpadă!
Am pierdut un muncitor. Aștept despăgubiri.
Fă plângere la Oficiul Economic. E dreptul tău.
- Are vreun rost? - Normal că nu.
Un ștab de la Oficiul SS de Buget și Construcții a venit la prânz
și ne-a spus că e o trădare să crezi că un muncitor evreu calificat
își are locul în economia Reichului.
Un mașinist cu un braț, Oskar?
Era operator la presă.
Foarte calificat.
Herr Direktor?
La naiba! Nu pot să cred.
Stern, tu ești?
Nu, sunt Poldek. În legătură cu Stern.
Lăsați bagajele pe peron!
Scrieți clar numele. Întâi prenumele, apoi numele.
Nu luați bagajele cu voi.
Vi le vom trimite mai târziu.
Lăsați bagajele pe peron! Scrieți clar numele.
Stern?
- E pe listă. - Da?
- Hai să-l găsim! - Îmi pare rău. Nu-l puteți lua.
E pe listă. Dacă era muncitor indispensabil, nu era pe listă.
Vorbesc cu un funcționar. Cum te numești?
- Dle, lista este corectă. - Nu te-am întrebat dacă e corectă.
- Te-am întrebat cum te numești. - Klaus Tauber.
Tauber.
Hauptscharführer, acest domn crede că a fost o greșeală.
Directorul fabricii mele este în acest tren.
Dacă pleacă cu el, îmi întrerupe producția
și Consiliul de Înarmare va dori să știe de ce.
- E pe listă? - Da, dle. Itzhak Stern.
Lista este corectă, dle. Nu putem face nimic.
- Cum te numești? - Închideți și blocați ușile!
- Eu? Mă numesc Kunder. - Pleacă trenul.
- Kunder. - Hauptscharführer Kunder.
- K-U-N-D-E-R. - Dumneavoastră?
Schindler. S-C-H-I-N-D-L-E-R.
Domnilor, vă mulțumesc mult.
Pot să vă garantez că veți ajunge amândoi
în sudul Rusiei până la sfârșitul lunii. O zi bună!
Stern!
- Stern! - Stern!
Itzhak Stern!
Stern! Itzhak Stern!
- Stern! - Itzhak Stern!
Stern!
Domnule?
- Stern! - Herr Direktor.
Îmi cer scuze.
- Opriți trenul! L-am găsit! - Îmi cer scuze.
- Opriți trenul! - Opriți trenul!
Semnați aici. Inițiala aici.
Pentru noi e totuna, înțelegeți. Ăsta sau ăla...
Este o problemă cu lista.
- E vorba de documente. - Mi-am uitat permisul de muncă acasă.
Am încercat să le explic că e o greșeală, dar...
- Îmi pare rău, a fost o prostie! - Dacă întârziam cinci minute?
Ce m-aș fi făcut?
"ORAȘUL EVREIESC" - GHETOUL DIN CRACOVIA, IARNA ANULUI 1942
M-am trezit dintr-un vis azi-dimineață.
Eram lefter și locuiam într-o cameră cu 12 necunoscuți,
și mi-am dat seama că chiar eram lefter și locuiam într-o cameră cu 12 necunoscuți.
- Și-ți vine să râzi? - Trebuie să râd.
Trăiești în spatele zidurilor.
Nu zidurile sunt problema, ci restricțiile din viața mea.
Zidurile alea îi țin la distanță. Pentru mine, e suficient.
Mie îmi place aici. Locul ăsta are, cum să-i zic,
un aer sordid, ancestral.
- Ești sclavul lor. - Nu ne mai invidiază nimeni.
- Sunt deștept. - Da, cum să nu.
- Ești genial. - Puteai să fii și tu ca mine.
Astăzi am avut timp să-mi limpezesc gândurile.
Nici nu-mi amintesc când am făcut-o ultima oară.
Când a fost ultima oară că am făcut asta?
Când am mai putut sta și noi de vorbă?
Nu m-a trimis nimeni cu camionul azi. Nu s-a băgat nimeni în afacerile mele.
Nu că ar avea în ce să se bage...
Mai jos de atât nu se poate. Am ajuns la fund.
Ghetoul înseamnă libertate.
Strada asta împarte ghetoul în două.
Pe dreapta, în Ghetoul A, sunt angajați, muncitori în industrie și așa mai departe.
Pe stânga, în Ghetoul B,
forță de muncă suplimentară, bătrâni și invalizi, în general.
De acolo e bine să începeți. Aveți întrebări, dle?
UNTERSTURMFÜHRER AMON GOETH
Ja, de ce nu e ridicată capota? Am înghețat.
Ne așteptăm la o forță de muncă între 25.000 și 30.000.
LAGĂR DE MUNCĂ FORȚATĂ PLASZOW ÎN CONSTRUCȚIE
Separați. Bărbații în barăcile de lângă carieră.
Femeile în partea cealaltă a sârmei.
- Eu unde stau? - Acolo, dle.
- Acolo? - Da, la vilă.
Aia numești tu vilă?
- Vedeți sinagoga lor? - Aia nu e o vilă.
Vrem s-o transformăm în grajd.
Aia e o casă.
Și acolo ce e?
Grădinița. Cincizeci și unu.
Avem dentist, cizmar, medici.
Au venit, dle.
Una dintre voi este foarte norocoasă.
Este un post liber departe
de munca asta istovitoare, la noua mea vilă.
Care dintre voi are experiență ca menajeră?
Dacă mă gândesc mai bine, nu vreau servitoarea altcuiva.
Trebuie să mă dezobișnuiesc de obiceiurile astea enervante.
Nu vreau să-ți dau răceala.
Cum te numești?
- Helen Hirsch. - Poftim?
Helen Hirsch.
- Cum? N-am auzit. - Helen Hirsch.
Dărâmați tot!
La muncă!
Dărâmați totul! Nu e sigur!
Zice că n-a fost turnată bine fundația. Trebuie să dărâme totul.
I-am spus că-s niște barăci, nu Hotelul Europa.
Ingineră târfă jidancă! Târfa naibii!
Herr Kommandant. Trebuie scoasă toată fundația și turnată din nou.
Altfel se va produce cel puțin o surpare la capătul din sud al barăcilor.
Întâi se surpă, apoi se prăbușesc.
- Ești ingineră? - Da.
Mă numesc Diana Reiter.
Absolventă a facultății de inginerie civilă a Universității din Milano.
O evreică școlită, ca însuși Karl Marx.
- Împușc-o! - Cum?
Herr Kommandant, încerc doar să-mi fac treaba!
Și eu pe a mea.
Dle, e șefa de echipă de pe șantier.
Nu stăm la discuții cu oamenii ăștia.
Bine.
Nu, împușc-o aici, în fața mea.
Va fi nevoie de mai mult de-atât.
Sunt sigur că ai dreptate.
Dărâmați tot, turnați iar fundația și reconstruiți-o. Cum a spus ea.
Mai sunt multe de văzut, dar peste o oră se lasă întunericul.
Astăzi este o zi istorică.
Va fi o zi de neuitat.
Peste mulți ani, tinerii vor întreba cu uimire despre ziua de azi.
Astăzi e o zi istorică la care participați și voi.
Acum șase sute de ani,
când erau învinuiți peste tot pentru ciuma neagră, Cazimir, așa-zis
cel Mare, le-a spus evreilor că pot veni în Cracovia.
Și ei au venit.
- Nu așa de mult. Mai puțin. - Și-au cărat bunurile în oraș.
- Da, mai puțin. - S-au stabilit aici.
Au pus stăpânire.
Au prosperat în afaceri, știință, educație, artă.
Au venit aici fără nimic.
Nimic.
Și au progresat.
Timp de șase secole, a existat o Cracovie evreiască.
Gândiți-vă la asta!
Până diseară,
cele șase secole nu vor mai fi altceva decât o vorbă în vânt.
N-au existat.
Azi este o zi istorică.
LICHIDAREA GHETOULUI 13 MARTIE 1943
Cred că vom începe cu Ghetoul B.
- Bine? - Începem din ambele părți?
- Nu, începi de acolo. - Din dreapta?
- Da, din dreapta. Și continui. - Bine.
Gold, Chaim!
- Gold, Chaim! - Da, Chaim Gold.
Împușcă-l!
Hei, micuțule!
Ieșim prin canalizare. Mă uit să văd dacă e liber.
Mila, ia câteva lucruri. Nu mai mari de-atât.
Nu pot să intru în canal. Ți-am zis că nu intru.
Ba poți. Poți.
Nu intru în canal!
Mișcați-vă! Acolo! Acolo! Mișcați!
Permisul, evreule!
La coada aia!
E ca și moartă. Las-o.
Doar o clipă. Lăsați-mă s-o duc înăuntru.
Ori te duci după ea, ori treci la rând!
Femeile în stânga!
- Wilhelm! - Rose!
Bărbații, în dreapta! Femeile, în stânga!
- Femeile, în stânga! - Dă-mi drumul! Nu-mi las soțul!
- Femeile în stânga, bărbații în dreapta! - Ai grijă de tine!
Guvernul vostru e în țara greșită!
Mamă! Mamă!
Mila!
- Ai un permis Blauschein. - Nu mai contează,
evacuează ghetoul.
Nu e loc și pentru tine.
Ce tot spui? Am încercat deja. E destul loc.
- M-am răzgândit! - Mamă!
Uită-te cât loc e! Uită-te în ochii mei! Ești speriată.
E loc pentru fată, dar nu și pe tine.
- Mamă, eu ies! - Tu rămâi acolo.
Prefer să te știu aici, decât cine știe pe unde.
Mamă!
Herr Kommandant!
Ce salut milităresc!
Raportez cu respect că mi s-a ordonat să strâng bagajele din drum,
ca să nu împiedice trecerea.
Termină treaba și treci la rând, soldățel polonez.
Dna Dresner?
Da.
Ești prietenul fiului meu.
Nicio grijă. Plec în liniște. Nu-ți creez probleme.
Intrați sub scări! Vor termina curând perchezițiile. Sunteți în siguranță acolo.
- Vă rog să vă ascundeți. - ...încălzit de soare.
Ascundeți-vă sub scări!
Am căutat în toată clădirea. Nu mai e nimeni.
- Danka! - Mamă!
Bună, Adam!
Bună, Danka!
Veniți cu mine! Am să vă pun la coada bună.
Știi zicala: "O oră din viață e tot viață?"
Nu mai ești copil. Am să mă rog pentru tine.
Te rog, hai să mergem! Te rog!
Haide!
De-abia aștept să se termine noaptea asta!
Keller, Fanni!
Adalbert, Hermann!
Faber, Dorothea!
Goldstein, Pola!
Warmberger, Markus!
Edelstein, Max!
A trecut ce-a fost mai rău. Acum suntem muncitoare.
Doamne! Amon!
Amon, te porți copilărește!
Scularea!
- Fă cafea! - Fă-ți-o singură.
SS-ul va conduce anumite industrii
din Plaszow.
O fabrică de feronerie, una de perii,
una de reciclare a hainelor evreilor
din ghetouri, pentru a fi folosite de familiile bombardate de acasă.
Dar industria privată, ca a voastră, are cel mai mult de câștigat
dacă se mută în lagărul comandantului Amon Goeth...
Nu, nu! Luați loc. Julian, ce mai faci?
Mă bucur să te văd, prietene.
- Oskar Schindler. - Leo John.
- Franz, mă bucur să te văd. - Mă bucur că ai venit.
- Și eu. Julius. - Ce mai faci?
- Ai dat jos câteva kilograme. - Am mai scăpat de griji.
Vă rog să luați loc.
Încântat de cunoștință! Oskar Schindler.
- Am început fără tine. - Nu-i nimic. Am ratat ceva?
Îi explicam lui Herr Bosch și lui Herr Madritsch
unele avantaje ale transferării fabricilor lor în Plaszow.
Mă refeream la mâncare.
Dacă forța de muncă e cazată în lagăr, e disponibilă la orice oră.
Puteți să-i puneți la muncă toată noaptea, dacă vreți.
Politica fabricii, oricare ar fi fost în trecut, va rămâne aceeași.
Va fi respectată.
Aș vrea să știu unde ai găsit un astfel de costum? Ce e asta? Mătase?
Normal.
Are un luciu fin.
- Mulțumesc. - Foarte frumos.
Ți-aș zice că-ți fac rost de unul, dar cel care l-a făcut e probabil mort.
Nu știu sigur.
M-am dus la muncă zilele trecute.
N-am găsit pe nimeni.
Nu mi-a spus nimeni nimic. Trebuie să aflu singur. Să intru acolo.
Dispăruseră cu toții.
Nu.
N-au dispărut. Sunt aici.
Sunt ai mei! Pierd bani cu fiecare zi ce trece.
Fiecare muncitor împușcat mă costă bani.
Trebuie să găsesc altul, să-l instruiesc.
O să facem așa de mulți bani, că asta nu va mai conta.
Nu e bine pentru afaceri.
Mulțumesc.
Lasă sticla.
Ia astea.
Lena, mulțumesc.
Scherner mi-a mai spus ceva despre tine.
Da? Ce anume?
Că tu cunoști înțelesul cuvântului "recunoștință".
Că nu este o noțiune vagă,
cum este pentru ceilalți.
Vrei să rămâi la locul tău.
Ai treburile tale în paralel.
Și e bine că le ai.
Nu vrei să-ți spună nimeni ce să faci.
Pot înțelege chestiile astea, să știi. Te cunosc.
Vrei, de fapt, propriul tău mini-lagăr.
Îți dai seama ce înseamnă asta? Câtă hârțogărie?
Și trebuie să-l mai și construiești.
Numai obținerea permiselor te face s-o iei razna.
Apoi vin inginerii
cu gura mare, se ceartă pentru canalizare, fundații,
coduri, specificații exacte,
garduri paralele de patru kilometri, 1.200 kg de sârmă ghimpată,
6.000 kg de garduri electrificate, izolatoare ceramice,
trei metri cubi de aer pentru fiecare prizonier.
Îți vine să împuști pe cineva. Am trecut prin asta,
mă înțelegi? Știu cum e.
Știi cum e. Ai trecut prin asta.
Ai putea să-mi ușurezi situația.
Ți-aș fi recunoscător.
Unde e Stern?
Goldberg și Chilowicz. Ai grijă să-mi primesc partea
de la proprietarii fabricilor din acest lagăr.
Te las să ai grijă de partea mea cea mai consistentă,
de la Schindler.
El vrea să fie independent. Am fost de acord.
Dar independența costă scump.
Înțelegi acest lucru?
Uită-te la mine!
Nu uita pentru cine lucrezi acum.
Țineți-l aici! Vă scapă printre degete!
- Mai vrem vin! - Vin!
Nu-i dați drumul prietenului meu. Nu-l lăsați să plece!
- Mulțumim, Herr Direktor. - Prost, Herr Direktor!
- Ce faci? - Ce? Mă scarpin în cap.
Îi fac să creadă că am păduchi. Așa îi țin la distanță.
- Chiar ai păduchi? - V-ați adus carnețelul?
Pe calendarul din birou sunt zilele soțiilor și copiilor prietenilor SS-iști.
Nu uitați să le trimiteți ceva.
Înregistrați plățile către Oficiul Economic și Administrativ...
Ușurel, Stern, ușurel.
...conducerea Consiliului de Înarmare, generalul de la Interne
și șeful poliției ca "onorarii".
Să le faceți pe data de întâi a fiecărei luni,
spre deosebire de plățile pentru contactele noastre SS.
Lista e în sertarul de jos al biroului...
"La data de întâi a fiecărei luni..."
Lista cu contactele SS, sertarul de jos al biroului,
pe care le veți cataloga drept contribuții caritabile trimise fiecărei oficialități.
Afacerile cu oamenii de contact de pe piața neagră, numiți furnizori în registru,
- sunt mai complicate. - Las-o baltă!
Cum adică, s-o las baltă? Nu puteți uita.
Mă doare capul. Mă doare capul!
- N-am putut să te scot de aici. - Nu voi păți nimic.
Voi veni aici săptămânal. De obicei, miercurea.
O să vin să văd cum te descurci.
Bagă astea în buzunare.
Haide!
Herr Direktor, n-o dați în bară.
Am lucrat din greu.
Mulțumesc pentru... Noroc!
La muncă!
Fabrica de feronerie din lagărul de muncă forțată din Plaszow.
Ce faci?
Balamale, dle.
Vin niște muncitori mâine. De unde naiba vin?
Din Iugoslavia, Herr Kommandant.
Trebuie să le fac loc.
- Fă-mi o balama! - Am înțeles, dle.
Continuă, te descurci bine.
E foarte bine.
Dar nu înțeleg un lucru și poate că mă ajuți tu.
Nu înțeleg cum de ai lucrat
de la ora, cât să fi fost, 6:00 dimineața?
Și, totuși, ai făcut doar grămăjoara asta de balamale.
- Iisuse! - Pot să încerc eu, dle?
Verifică percutorul. S-o fi îndoit.
Nu, n-ar fi făcut zgomot dacă ar fi fost percutorul.
S-ar putea să fie cuiul. O fi unsuros lăcașul.
- Haide! - Și eu ce-am zis? Poftim.
Herr Kommandant.
Permiteți-mi să raportez că grămada de balamale era așa de mică,
fiindcă au fost recalibrate mașinile azi-dimineață.
M-au trimis să dau cu lopata la cărbuni.
Ciudat, nu?
Da.
Mulțumesc, Muek.
Lisiek! Să nu atingi pielea, tocmai a fost unsă.
- Rottenführer. - Pentru mine?
Mulțumesc foarte mult, Herr Direktor.
Herr Direktor!
Făcea balamale încet.
Deci el poate face o balama în mai puțin de un minut. De ce atâta caz?
- Mulțumesc, dle. - Cu plăcere.
Nu știe nimeni cine a furat puiul?
Spuneți-i cine l-a furat!
Trece un om cu un pui în brațe și nu-l observă nimeni.
Salvați-vă!
Spuneți-i cine a fost!
Tot nu știe nimeni.
Tu ai fost! Tu ai comis furtul!
- Nu, dle. - Dar știi cine a fost.
- Da. - Cine?
El!
- E foarte talentat. - Bine, adu-l aici.
Mulțumesc, dle.
- Vă mulțumesc din nou, Herr Direktor. - Din nou, cu plăcere.
E o onoare să lucrez pentru o companie așa de mare.
Mă bucur că te avem.
Promit să învăț tot ce-i de știut despre producția de emailuri.
Minunat!
- Alo? A venit dra Elsa Krause. - Am nevoie doar de cinci minute.
Vrea să vorbească cu Herr Direktor.
Da.
Nu poate să vă vadă.
Luați loc, vă rog.
- Un Pernod? Un coniac? - Nu, mulțumesc.
Cu ce vă pot ajuta?
Se spune că aici nu moare nimeni.
Se spune că fabrica dvs e un refugiu.
Se spune că sunteți bun.
Cine spune asta?
Toată lumea.
Mă numesc Regina Perlman, nu Elsa Krause.
Trăiesc în Cracovia cu acte false de la masacrul din ghetou.
Părinții mei sunt în Plaszow.
Se numesc Chana și Jakob Perlman.
Sunt oameni în vârstă. Acum omoară oamenii în vârstă în Plaszow.
Îi îngroapă în pădure.
N-am bani.
Am împrumutat hainele astea.
Vă implor! Vă rog!
Vă rog să-i aduceți aici.
Eu nu fac așa ceva!
Ai fost îndrumată greșit. Eu cer doar un lucru.
Ca muncitorul să aibă anumite calități.
Atâta cer și atât mă interesează.
Tata e importator, nu metalurgist.
Activitățile astea sunt ilegale! Nu mă prinzi în plasă!
Dacă plângi, cer să fii arestată! Jur pe Dumnezeu!
Oamenii mor. E un fenomen natural.
Vrea să-i omoare pe toți? N-are decât! Ce ar trebui să fac eu?
Să-i aduc pe toți aici? Asta crezi tu?
Trimiteți-i la Schindler! Trimiteți-i pe toți!
Locul acela e un refugiu, nu știați? Nu e o fabrică.
Nu e o întreprindere.
E refugiul rabinilor, al orfanilor
și al oamenilor fără nicio calificare!
Crezi că nu știu ce faci?
Ești așa de tăcut tot timpul... Dar știu, știu!
- Pierdeți bani? - Nu asta e ideea!
- Care e ideea? - E periculos! E periculos pentru mine!
Trebuie să înțelegi. Goeth este supus unei presiuni enorme.
Pune-te în locul lui.
Trebuie să conducă acest loc.
E responsabil pentru tot ce e aici, pentru acești oamenii.
Are o grămadă de lucruri pe cap.
Și e în război, iar războiul scoate la iveală ce e mai rău în oameni.
Niciodată ce e mai bun, doar ce e mai rău. Întotdeauna ce e mai rău.
Dar, în împrejurări normale, nu s-ar comporta așa. Ar fi de treabă.
Am vedea numai părțile sale bune...
E un escroc simpatic.
Un om căruia îi plac mâncarea bună, vinul bun, femeile, banii...
Omorurile.
Nu poate să-i placă așa ceva.
Mi-a spus Bejski că alaltăieri a fugit cineva
de la muncă, dincolo de sârma ghimpată.
Goeth i-a aliniat pe toți cei de la barăcile omului dispărut.
L-a împușcat pe bărbatul din stânga lui Bejski și pe cel din dreapta.
A mers de-a lungul rândului și a împușcat fiecare al doilea om.
Douăzeci și cinci.
- Ce vrei să fac eu? - Nimic, nimic.
Stăteam și noi de vorbă.
"Perlman."
Perlman!
Soț și soție.
Jakob și Chana Perlman!
Pune-l pe Goldberg să-i aducă.
Sunt convinsă că asta e mai bună decât cârpele alea, Lisiek.
Herr Direktor, îl ajutam pe Lisiek să găsească ceva
ca să curețe petele din cada lui Herr Kommandant.
- Du-te s-o cureți. - Scuzați-mă, Herr Direktor.
Nu trebuie să-mi raportezi mie, Helen.
Știi cine sunt? Știi?
Sunt Schindler.
Desigur. Am auzit
și ați mai fost aici.
Poftim, păstreaz-o undeva.
- Haide, ia-o! - Primesc mâncare în plus aici.
Dacă nu vrei s-o mănânci, fă troc cu ea. Sau dă-i-o lui Lisiek.
De ce să nu încerci să faci ceva?
În prima zi aici, m-a bătut
pentru că am aruncat oasele de la cină.
A venit la subsol la miezul nopții și...
M-a întrebat unde sunt.
Pentru câinii lui, înțelegeți...
I-am zis, deși nu știu cum am putut,
căci acum n-aș mai avea curajul, i-am zis:
"De ce mă bateți?"
Mi-a zis: "Motivul pentru care te bat acum"
"este pentru că mă întrebi de ce te bat."
Îți cunosc suferințele, Helen.
Nu mai are importanță.
Le-am acceptat.
Le-ai acceptat?
Într-o zi, mă va împușca.
Nu, nu te va împușca.
Știu. Văd ce se întâmplă.
Luni eram pe acoperiș cu tânărul Lisiek
și l-am văzut pe Herr Kommandant ieșind pe ușa din față
și, pe treptele de la intrare, chiar sub noi,
pe acele trepte, și-a scos pistolul
și a împușcat o femeie care trecea pe acolo.
O femeie cu o boccea. În gât.
O femeie care-și vedea de drum.
Nu era nici mai grasă, nici mai slabă,
nici mai lentă, nici mai rapidă ca altcineva,
și nu reușeam să înțeleg cu ce greșise ea.
Cu cât stai mai mult lângă Herr Kommandant,
cu atât îți dai seama că nu există un set de reguli după care să te ghidezi.
Nu-ți poți spune că, dacă respecți regulile, ești în siguranță.
N-o să te împuște, fiindcă îi placi prea mult.
Te place așa de mult, încât nu te lasă nici să porți steaua.
Nu vrea să știe ceilalți
că îi place o evreică.
A împușcat-o de pe scări pe femeia aceea
pentru că nu însemna nimic pentru el.
Era una ca oricare alta,
nici nu-l deranja, nici nu-i plăcea.
Dar tu, Helen...
Stai liniștită. Nu e acel gen de sărut.
Mulțumesc.
Poftim.
Uitasem. Vinul.
Minunată petrecere, Amon! Mulțumesc.
De ce bei poșirca aia?
Ia zi! Îți trimit mereu marfă de calitate.
O să-ți explodeze ficatul ca o grenadă.
Mă uit la tine.
Te privesc.
Nu ești niciodată beat.
Asta...
Asta înseamnă că știi să te controlezi.
Iar controlul înseamnă putere.
Asta e putere.
De aia se tem de noi?
Avem puterea să-i ucidem pe nenorociți, de aia se tem de noi.
Se tem de noi pentru că avem puterea să-i ucidem în mod arbitrar.
Un om comite o infracțiune. Știe ce-l așteaptă.
Punem să fie omorât și ne simțim bine.
Sau îl omorâm cu mâna noastră și ne simțim și mai bine.
Dar asta nu e putere.
Asta e justiție. Nu e totuna cu puterea.
Puterea înseamnă să ai toate motivele să ucizi,
dar să n-o faci.
Tu crezi că asta înseamnă putere?
Asta-i caracteriza pe împărați. Când un om fura ceva,
era adus în fața împăratului,
omul se arunca în genunchi și implora milă.
Știa că urma să moară.
Iar împăratul îl ierta.
Pe acel om de nimic. Îl lăsa să plece.
Cred că ești beat.
Asta înseamnă putere, Amon.
Asta înseamnă putere.
Amon cel Bun.
Te iert.
Ce vor?
Nu știu, dar sunt la mine în birou și verifică registrele contabile.
În calitate de contabil al meu, spune-mi, trebuie să mă îngrijorez că revizorii
- îmi verifică registrele? - Păi...
- Sau ți-ai făcut treaba bine? - Nu trebuie să vă îngrijorați.
Nu trebuie să mă îngrijorez.
Îmi pare rău, dle.
Știi cât costă șaua asta?
Știi cât costă?
Bine.
Stern, ce dracu' tot umbli după mine?
Am prins-o fumând la lucru.
Spune-i să n-o mai facă.
Trebuie să raportez, dle.
N-am reușit să curăț petele de pe cadă.
- Ce ai folosit, Lisiek? - Săpun, dle comandant.
Săpun? Nu leșie?
Hai, pleacă! Pleacă. Te iert.
Te iert.
Deși nu sunt rabin, în aceste împrejurări
îl rog pe Atotputernic să mă ierte
că vă binecuvântez eu.
Așadar...
Aici vii ca să te ascunzi de mine.
Am venit să-ți spun
că ești o bucătăreasă minunată
și o servitoare pricepută.
Vorbesc serios. Dacă ai nevoie de referințe după război,
ți le dau cu plăcere.
Cred că te simți singură aici,
când îi auzi pe cei de sus cum se distrează.
Nu-i așa?
Poți răspunde.
Dar care e răspunsul corect? Asta te întrebi.
Ce vrea să audă?
Adevărul, Helen, este întotdeauna răspunsul corect.
Da, ai dreptate.
Amândoi ne simțim singuri uneori.
Da. Eu...
Știi,
mi-aș dori atât de mult
să întind mâna și să-ți alin singurătatea...
Oare cum o fi?
Ce ar putea fi rău în asta?
Îmi dau seama că nu ești o persoană
în sensul strict al cuvântului, dar...
Poate că ai dreptate și în privința asta,
poate că nu e greșit...
Nu e vina noastră.
Este... Nu, e ce se întâmplă.
Când vă compară
cu viermii, cu rozătoarele și cu păduchii...
Eu doar...
Nu, ai dreptate.
Ai foarte mare dreptate.
Asta e fața unui șobolan?
Aceștia sunt ochii unui șobolan?
Evreii n-au și ei ochi?
Simt ceva pentru tine, Helen.
Nu, nu cred.
Ești o târfă evreică.
Era cât pe ce să mă convingi, nu-i așa?
Nu-i așa?
Bravo!
- Bravo! - Bravo!
Din partea muncitorilor, dle,
vă urăm la mulți ani!
La mulți ani!
Personalul, vă rog...
Vă mulțumesc mult pentru tortul încântător.
Mulțumesc foarte mult. Mulțumește-le din partea mea.
Au sosit trenurile și oamenii au fost scoși afară cu bâtele.
Au fost aliniați în fața a două depozite enorme.
Pe unul scria "Sala pentru haine", pe celălalt, "Obiecte de valoare".
I-au pus să se dezbrace.
Un băiețel evreu le dădea bucăți de sfoară ca să-și lege pantofii unul de celălalt.
I-au ras în cap.
Le-au spus că părul era pentru ceva special pentru echipajele de pe submarine.
Și au fost mânați ca vitele de-a lungul unui hol mare
spre niște buncăre cu steaua lui David pe uși
și cu inscripții care ziceau: "Baie și cameră de inhalare."
SS-iștii le-au dat săpun.
Le-au spus să respire întruna ca să se dezinfecteze.
Apoi i-au gazat.
Mila, de ce le-au dat săpun?
Ca să accepte să intre, bănuiesc.
Hai, Mila, termină! Poveștile tale de adormit copiii ne sperie pe toate.
Da. E ridicol.
Nu pot să cred așa ceva.
N-am zis că am crezut. Am zis că am auzit.
De la cine?
De la unul ce a auzit de la altul care era de față.
Dacă ar fi fost de față,
ar fi fost gazați.
- Da. - N-are logică.
Noi suntem forța lor de muncă.
Ce sens are să-ți omori mâna de lucru?
Să te străduiești atât ca să aduni forță de muncă, doar ca să...
Nu, nu poate fi adevărat.
Noi suntem foarte importanți pentru ei.
Da, acum. Noapte bună!
- Noapte bună. - Noapte bună. Vise plăcute.
Atențiune, atențiune!
Toți cei care sunt în viață
să vină imediat în Appellplatz!
- Atențiune, atențiune! - Trebuie să mergem în Appellplatz.
- Toți cei care sunt în viață... - Sunt cei cu listele.
- ...să vină imediat în Appellplatz! - Va fi o selecție.
Atențiune, atențiune! Toți cei care sunt în viață
să vină imediat în Appellplatz!
N-ar strica să mai slăbești puțin, Amon.
Și s-o lași mai moale cu coniacul.
Bună dimineața. Ce se întâmplă?
Un alt controlul medical bianual.
Acolo.
Vine un alt transport de...
Ce sunt de data asta?
- Unguri. - Da, de unguri.
Trebuie să-i separăm pe cei bolnavi de cei sănătoși, ca să le facem loc.
Lasă-mă să te ajut.
Trebuie să ieșim.
Nu pleca!
Trebuie să fii îmbujorată, Rebeka.
Ăla e mecanicul meu.
Cine a avut ideea strălucită să scape de el?
Nu, nu! Stai, las-o! Ea poate să muncească.
Vino încoace. Ascultă,
trebuie să-i separi pe bolnavi de cei sănătoși.
Cei care pot să muncească și cei care nu. Ea poate.
Poți să muncești. Du-te acolo!
Cei care n-au fost selecționați pentru transport pot să se îmbrace.
- Duceți-vă în barăci! - Întoarceți-vă în barăci!
Înapoi la barăci!
Dumnezeule!
- Olek? - Danka?
Olek? Olek?
Olek!
- Olek? - Danka?
- Olek?
Nu l-am văzut!
Se ascund. Crede-mă că se ascund.
O știu eu pe Danka. A găsit un loc sigur. Și i-a ascuns pe toți.
Găsește-ți altă ascunzătoare! Aici nu mai e loc. Pleacă! Repede!
Cară-te! Ăsta e locul nostru. Cară-te!
- Oskar! - Amon. Domnilor.
- De ce nu m-ai sunat? - Am încercat să te sun. Dă-te, Hujar!
- Ce picnic! Salut, Madritsch. - Oskar!
Întârzie cam mult, să știi. Nu credeam că va dura atât.
- Bei ceva? - Ceva rece. Bowle.
Un Bowle.
Încă o zi frumoasă!
- Wohlsein! - Mulțumesc.
Ce-ai zice să scoatem furtunurile și să stropim vagoanele? Mulțumesc.
Fă-mi plăcerea.
- Hujar! - Da, să trăiți!
- Adu furtunurile! - A luat foc ceva?
La ferestre. Așa, așa.
Pe acoperiș. Așa, bine. La fereastră, la fereastră.
Haide! Haide!
Așa, mai mult!
Bine. Mai mult.
E o cruzime din partea ta, Oskar. Le dai speranțe.
N-ar trebui. E o cruzime!
Haide, încearcă să ajungi până la capăt.
Apă! Mai multă apă!
Am 200 m de furtun în fabrică.
Eu am 20 m în curtea de acasă.
Putem să ajungem la ultimele vagoane.
Ce e? Ce e?
- Hujar! - Da, cum să nu.
Nu uita acoperișul!
Pe acoperiș, în partea cealaltă.
Scharführer, de câte ori oprește trenul,
să deschizi ușile și să le dai apă, da?
Vagonul ăsta! Vagonul ăsta!
N-am zis că o să regreți, dar s-ar putea.
Nu uita acest lucru.
Va trebui să ne asumăm riscul.
Bine. E o zi frumoasă. Merg cu tine la plimbare.
Tu ce-ai făcut?
Am încălcat legislația rasială.
Deși mă îndoiesc că prevederile se aplică în cazul meu.
Am sărutat o evreică.
Și ți-a căzut scula?
Îi plac femeile.
Îi plac femeile frumoase.
Când vede o femeie frumoasă, își pierde mințile.
Vreau să spun...
Are multe femei.
Și ele îl adoră.
Ja, îl adoră. Deși e căsătorit, tot...
Bine, nu. Era evreică. El nu trebuia s-o sărute.
Dar n-ați văzut cum arăta fata.
Eu am văzut-o. Era...
Era foarte frumoasă.
Evreicele astea te vrăjesc.
Când lucrezi pe lângă ele, ca mine, îți dai seama.
Au această putere. E ca un virus.
Unii dintre oamenii mei sunt infectați.
Ar trebui compătimiți, nu pedepsiți. Ar trebui vindecați.
E ca tifosul. Li se întâmplă multora.
E o problemă de bani?
Încerci să mă mituiești?
Să vă mituiesc? Nu, vă rog. E o gratificație.
Heil Hitler!
Bună, Amon.
Ia loc!
Îți dăm evreice cu cinci mărci pe zi, Oskar.
Pe noi ar trebui să ne pupi, nu pe ele.
Ferească Dumnezeu să ți se aprindă călcâiele după vreo evreică.
Ar fi o relație fără viitor. Ei n-au viitor.
Asta nu e o conversație rasistă despre evrei.
Este politica de acum.
CHUJOWA GORKA APRILIE 1944
Departamentul D i-a ordonat lui Goeth să exhumeze și să incinereze
peste 10.000 de evrei uciși la Plaszow și în ghetoul din Cracovia.
Îți vine să crezi?
De parcă n-aș fi avut destule pe cap, au mai venit și cu chestia asta.
Trebuie să-i găsesc pe toți zdrențăroșii îngropați aici și să-i ard.
Gata cu petrecerea. Ne închid și îi trimit pe toți la Auschwitz.
Când?
Nu știu. Imediat ce planific transportul.
Peste vreo 30, 40 de zile. Va fi distractiv.
- Am vorbit cu Goeth. - Cunosc destinația.
Astea sunt ordinele de evacuare.
Eu trebuie să organizez transporturile și plec cu ultimul tren.
Nu asta voiam să spun.
L-am pus pe Goeth să-mi promită că va pune o vorbă bună pentru tine.
N-o să ți se întâmple nimic rău acolo. Vei primi un tratament special.
Ordinele care vin de la Berlin
menționează tot mai des "tratamentele speciale".
Aș vrea să cred că nu la asta vă refereați.
Tratament preferențial, bine?
Trebuie să inventăm un limbaj nou?
Cred că da.
Presupun că rămâneți aici.
- În Cracovia? De ce-aș rămâne? - De ce? Aveți o afacere de condus.
Veți angaja alți muncitori, probabil polonezi.
Costă mai mult, dar...
Ce aveți de gând să faceți?
Tu mi-ai condus afacerea.
Nu, mă duc acasă.
Am terminat ce-am avut de făcut aici.
Am mai mulți bani decât aș putea cheltui vreodată.
Într-o zi, se va termina totul.
Voiam să-ți spun că poate vom bea ceva atunci.
Aș prefera să bem acum.
Nu înțeleg. Îi vrei pe acești oameni?
"Acești oameni"? Sunt oamenii mei. Îi vreau.
Cine te crezi, Moise? Ce înseamnă asta?
Cum faci bani? Care e șmecheria?
E o afacere bună.
După părerea ta, e o afacere bună.
Trebuie să-i transporți pe ei, să transporți echipamentul
și tot restul în Cehoslovacia.
Să plătești transportul și să construiești alt lagăr. N-are sens.
- Ascultă-mă, Amon... O fac pentru mine. - Îmi ascunzi ceva.
Îi cunosc. Nu trebuie să-i instruiesc pe alții.
- Nu-mi spui tot. - E bine și pentru tine. Mă revanșez.
- Evident. - E bine pentru armată.
Da, sigur.
- Știi ce voi produce? - Ce?
- Obuze de artilerie. - Fac și alții.
- Proiectile de tancuri. E nevoie. - Ja.
- E toată lumea fericită. - În afară de mine.
Cred că mă tragi cumva pe sfoară.
Dacă eu câștig 100, tu sigur câștigi 300.
Și, dacă recunoști că faci 300, înseamnă că faci 400. Dar cum?
- Ți-am spus. - Mi-ai spus, dar nu mi-ai spus, de fapt.
Bine, nu-mi spune.
Sunt de acord. Mă enervează doar că nu-mi dau seama ce vrei să faci.
Trebuie doar să-mi spui cât valorează pentru tine.
- Cât valorează un om pentru tine? - Nu, nu.
Cât valorează un om pentru tine?
Poldek Pfefferberg. Mila Pfefferberg.
Și...
Stagel, Stagel...
- Paul. - Paul Stagel.
Doctor.
- Investitorii. Îi vreau pe toți. - Bine, dle.
Fischer. Ismail Fischer.
Fischer, Ismail.
- Josef Scharf. - O clipă, dle. Îmi cer scuze.
Haide, Stern! Scharf.
Copiii. Toți copiii.
- Herbert Stier. - Mulțumesc.
- Câți sunt? - Vreo 400, 450.
Mai mulți.
- Feigenbaum, Jakob. - Wolf. Wolf Wein.
Feigenbaum, Lutek, Jakob... Nacha. Da? Nacha.
Da, Nacha.
Și Wolf.
Câți sunt?
- 600. - Mai mulți.
Poți face ce fac și eu. Poate-ți ies și niște bani din asta.
Nu știu...
Haide, Julius! Știu că le dai mâncare și haine în plus.
Pe care le-ai plătit din buzunarul tău.
Dacă ne unim forțele, putem scoate de aici peste 4.000.
Oskar...
Îi putem trimite într-un loc sigur, în Moravia.
Nu știu ce să zic...
Câte țigări ați fumat?
Prea multe.
Pentru fiecare țigară fumată, eu inhalez jumătate.
- Am făcut tot ce-am putut. - Nu accept.
- Nu, Oskar, nu mai pot face nimic. - Nu accept asta!
Nu.
- Câți sunt? Câți? - Circa 850.
Circa, Stern? Numără-i! Câți sunt?
Ajunge! Poți termina pagina aceea.
Ce a zis Goeth despre asta?
I-ați spus de câți oameni aveți nevoie și...
Nu-mi spuneți că-i cumpărați.
Îi cumpărați? Îl plătiți pentru fiecare nume în parte?
Dacă ai mai lucra pentru mine, m-aș aștepta să te opui.
Mă costă o avere.
Termină pagina și lasă un spațiu pe ultimul rând.
Ați...
Lista asta e binele absolut.
Lista asta înseamnă viață.
În jurul ei e numai abis.
Oskar, e o eroare aici, la sfârșitul ultimei pagini.
Nu, mai vreau să trec un nume acolo.
Nu găsesc o servitoare așa de pricepută ca ea la Brinnlitz.
Sunt numai fete de la țară.
Nu.
- O mână de 21. - Nu.
- Dacă înving eu, îți dau 7.400 de mărci. - Nu.
- Pentru cea mai bună mână, îți dau 14.800. - Nu.
Dacă înving eu, treci fata pe lista mea.
- N-o pot juca pe Helen la cărți. - De ce nu?
N-ar fi corect.
Oricum s-ar duce la Auschwitz.
- Ce contează? - Nu se duce la Auschwitz.
Nu i-aș face așa ceva. Nu, vreau să vină cu mine la Viena.
Vreau să vină să lucreze pentru mine acolo.
- Vreau să îmbătrânesc alături de ea. - Ai înnebunit?
Amon, n-o poți lua cu tine la Viena.
Nu, normal că nu.
Dar aș vrea să pot.
Ceea ce pot să fac, dacă aș fi un bărbat adevărat, este un gest de omenie.
O s-o duc în pădure și o s-o împușc în ceafă. Nu va simți nimic.
Cât ai zis că-mi dai dacă fac 21?
Ai zis 14.800?
Schindlerjuden la mesele astea! Spuneți-vă clar numele!
- Suntem familia Dresner. - Juda, Jonas, Donata și Chaja.
- Suntem familia Rosner. Henry, Manci... - Și Leo.
- Și fiul nostru. - Eu sunt Olek.
Maria Mischel.
Chaim Nowak.
Wulkan, Markus.
Michael Lemper.
Itzhak Stern.
Rebeka și Joseph Bau.
- Rosalia Nussbaum. - Wilhelm Nussbaum.
Jakob Levartov.
- Farber, Rosa. - Farber, Andrzej.
- Sara. - Friehof, Fischel.
Mietek Pemper.
Poldek și Mila Pfefferberg.
Horowitz, Dolek.
Adam Levy.
Marcel Goldberg.
Klipstein, Isak David.
Altmann, Eduard.
Grunberg, Miriam.
Luftig, Eliasz.
Hilmann, Eduard.
Erna Rothberg.
Zuckermann, Jetti.
Helen Hirsch.
A trecut ce-a fost mai rău.
Bărbații, în acest tren, femeile, în acel tren.
Aveți grijă! Bărbații, în acest tren, femeile, în acel tren.
Atenție unde călcați! Bărbații, în acest tren, femeile, în acel tren.
Minunat, Olek.
Știi cum se transformă gheața în apă?
Olek, mai ia unul!
ZWITTAU-BRINNLITZ, CEHOSLOVACIA ORAȘUL NATAL AL LUI OSKAR SCHINDLER
Veți fi mulțumit de nivelul de eficiență pe care-l obțin de la muncitori.
Budzyn, sub comanda mea,
era invidiat de toți comandanții din sistemul lagărelor de muncă.
- Dar prizonierii... - Scuze.
Ar fi preferat să fie în altă parte.
Trenul cu femei a plecat din Plaszow
și trebuie să sosească.
Știu că a fost un drum lung.
Dar e puțin de mers până la fabrică,
unde vă așteaptă o supă caldă și pâine.
Bine ați venit în Brinnlitz!
- Fasole în cholent? - Fasolea e cea mai bună.
Mie nu-mi place fasolea.
Fasole cu carne, cartofi și pâine.
Nu așa se face cholentul.
- Ouă în cholent? - Da!
- Nu-mi place cholentul. - Știu.
- Ce-ți place? - Icrele negre.
Într-o zi, la foc...
AUSCHWITZ
- Unde sunt cei care fac listele? - Unde sunt mesele?
Mamă, unde suntem?
Sunt la Auschwitz.
N-au trimis trenul încoace. Au făcut o greșeală în acte.
- Câți ani ai, maică? - Șaizeci și opt.
Tușește, maică.
Cică e o binecuvântare să cazi pe gardul electric.
Nu te ucide pe gard, Clara.
Altfel n-o să știi niciodată ce s-a întâmplat cu tine.
- Câți ani ai, maică? - Șaizeci și șase.
- Domnule? - Bună dimineața.
A fost o greșeală. N-ar trebui să fim aici.
Lucrăm pentru Oskar Schindler. Suntem evreii lui Schindler.
- Cine e Oskar Schindler? - Avea o fabrică în Cracovia.
De vase din email.
Făcea oale.
Câți ani ai, maică?
Nu sunteți singurul industriaș care are nevoie de mână de lucru,
Herr Schindler.
Din câte-mi amintesc, la începutul anului lG Farben a cerut
un tren plin cu unguri pentru fabrica de produse chimice.
Trenul a trecut prin galerie
și ofițerul însărcinat cu selectarea s-a pus imediat pe treabă
și a trimis 2.000 dintre ei
direct la Tratamentul Special.
Nu e treaba mea să intervin în procesele care au loc aici.
De ce credeți că vă pot ajuta pe dvs,
dacă nu i-am putut ajuta pe cei de la IG Farben?
Permiteți-mi să vă explic motivul.
Nu vă judec în niciun fel.
Dar știu că, în lunile care vor urma,
vom avea nevoie cu toții de bogății ușor de transportat.
Aș putea pune să vă aresteze.
Sunt protejat de prieteni puternici. Știți bine.
Nu zic că accept.
Dar mă deranjează să le văd pe masă.
Primesc un transport mâine.
Vă pot da 300 de unități.
Noi-nouțe. Marfă proaspătă.
- Când vine trenul, vi-l trimitem. - Da, da.
- E al dvs. - Înțeleg.
Dar eu îi vreau pe aceștia.
N-ar trebui să vă cramponați de niște nume.
Exact. Sunt multe documente de modificat.
Zoldinger, Ernestina! Waldergrun, Hilda!
Waldergrun, Leonora!
Laast, Anna! Pfefferberg, Mila!
Dresner, Chaja! Dresner, Danka!
Nussbaum, Sidonia! Rosner, Manci!
Hirsch, Helen! Grosz, Chaja Sara! Seelenfreund, Estella!
Nu, nu!
Danka! Danka!
Nu! Nu!
Hei! Ce faceți?
Sunt ale mele! Sunt muncitoarele mele! Trebuie să suie în trenul meu!
Sunt calificate în muniție. Sunt indispensabile!
Fetițele sunt indispensabile!
Degetele lor șlefuiesc interiorul cartușelor.
Cum altfel aș putea șlefui interiorul unui cartuș de 45 mm?
Spune-mi tu! Spune-mi!
Înapoi în tren! Înapoi în tren!
Conform prevederilor Departamentului "W",
este ilegal să ucizi un muncitor fără motiv.
Fondul de Recompensări pentru Afaceri
îmi dă dreptul să cer despăgubiri pentru astfel de decese.
Dacă împușcați fără să gândiți,
voi mergeți la închisoare, eu sunt plătit.
Așa stau lucrurile.
Așadar, nu vor exista execuții pe loc aici.
Nu se va amesteca nimeni în producție.
Ca să mă asigur de acest lucru, gărzile nu vor putea intra în fabrică
fără autorizarea mea.
Pentru cooperarea ta, îți voi fi recunoscător.
Veniți!
Hai, băieți, veniți!
Niciun portar și niciun ospătar nu te va mai lua drept altcineva.
Îți promit.
Itzhak.
El e Itzhak Stern, contabilul meu.
Bănuiesc că sunteți dna Schindler.
- Încântat. - Emilie s-a oferit să lucreze la clinică.
- Foarte amabil din partea dvs. - Știu.
Trebuie să discutăm când aveți timp.
E soția mea, Stern. N-am secrete față de consoartă.
Oskar, ocupă-te de afaceri, te rog. E mult mai plăcut.
- Doamnă. - Bună ziua!
- Ce e? - Am primit o plângere
de la Consiliul de Înarmare.
Proiectilele de artilerie, de tancuri și obuzele
n-au trecut de testul de control al calității.
Normal. Așa e la început.
Nu mai facem oale și tigăi. E o industrie de precizie.
- Le scriu o scrisoare. - Ne-au blocat plățile.
Așa am fi făcut și noi.
Nu-ți face griji. O să învățăm să le facem.
Se zvonește că v-ați dus și ați decalibrat mașinile.
Ne-ar putea închide și trimite la Auschwitz.
O să mă informez de unde putem cumpăra gloanțe.
- Spunem că le-am făcut noi. - Care e diferența?
Făcute aici sau altundeva...
Nu vezi diferența? Eu o văd.
O să pierdeți mulți bani.
Se vor produce mai puține gloanțe.
Stern, dacă fabrica asta produce gloanțe care pot fi trase,
voi fi foarte nefericit.
- Bună ziua, dnă. - Încântată.
Ce mai faci, rabine? Rabine!
Bine, Herr Direktor.
Apune soarele.
Așa e.
Ce zi e azi? Vineri? E vineri, nu?
Da?
Ce-i cu tine? Ar trebui să te pregătești pentru Sabat.
Nu-i așa?
Am niște vin în birou. Vino!
Amin!
TIMP DE ȘAPTE LUNI, CÂT A FUNCȚIONAT,
FABRICA DE MUNIȚII A LUI SCHINDLER DE LA BRINNLITZ
A FOST UN MODEL DE NEPRODUCTIVITATE.
ÎN ACEEAȘI PERIOADĂ, A CHELTUIT MILIOANE DE MĂRCI
SĂ-ȘI PROTEJEZE MUNCITORII ȘI SĂ MITUIASCĂ OFICIALITĂȚILE.
Ce e?
Mai aveți bani ascunși pe undeva
de care eu nu știu nimic?
Nu.
De ce? Sunt lefter?
Păi...
Ieri noapte, la 2:41,
la sediul g-ralului Eisenhower,
g-ralul Jodl a semnat Actul de Capitulare Necondiționată
a tuturor forțelor germane aeriene, navale și terestre din Europa
în fața Forțelor Aliate
și, simultan, în fața Înaltului Comandament Sovietic.
Prin urmare, războiul german ia sfârșit.
Dar să nu uităm...
Cred că a venit momentul ca gărzile să vină în fabrică.
Japonia, cu actele sale de trădare...
Tocmai a fost anunțată capitularea necondiționată a Germaniei.
La miezul nopții, războiul va lua sfârșit.
Mâine veți începe să căutați supraviețuitorii familiilor voastre.
În majoritatea cazurilor,
nu-i veți găsi.
După șase ani lungi de crime,
victimele sunt jelite în lumea întreagă.
Noi am supraviețuit.
Mulți dintre voi ați venit să-mi mulțumiți.
Mulțumiți-vă vouă înșivă!
Mulțumiți-i neînfricatului Stern
și altora ca el care și-au făcut griji pentru voi
și au riscat să moară în fiecare clipă.
Eu sunt membru al Partidului Nazist.
Sunt un producător de muniții.
Sunt un speculator al muncii sclavagiste.
Sunt un criminal.
La miezul nopții, voi veți fi liberi, eu voi fi vânat.
Voi rămâne cu voi încă cinci minute după miezul nopții,
după care, sper să mă iertați,
dar va trebui să fug.
Știu că ați primit ordine de la comandantul nostru
care, la rândul lui, le-a primit de la șefi,
să lichidați persoanele din acest lagăr.
Acum aveți ocazia s-o faceți.
Sunt aici. Sunt toți aici. Asta este ocazia voastră.
Sau puteți pleca
și vă puteți întoarce la familii ca niște bărbați,
nu ca niște ucigași.
În memoria nenumăratelor victime ale poporului vostru,
vă rog să păstrăm trei minute de reculegere.
Amin!
- Mulțumesc, dle Jereth. - Mulțumesc, dle Jereth.
Gura larg deschisă!
Mulțumesc, dle Jereth.
Când se instaurează pacea, vreau...
Vreau să le împarți stofa aceea muncitorilor.
Doi metri și jumătate de persoană.
Dă-le și câte o sticlă de vodcă.
N-o vor bea. Știu cât valorează.
Dă-le și țigările egiptene pe care le-am aranjat.
Așa voi face. Exact cum ați cerut.
Am scris o scrisoare, încercând să explicăm situația
în caz că sunteți prins.
Au semnat-o toți muncitorii.
Mulțumesc.
E în ebraică, din Talmud.
Zice: "Cine salvează o viață salvează întreaga lume."
Aș fi putut salva mai mulți.
Nu știu...
Dacă aș...
Aș fi putut salva mai mulți.
Oskar, aici sunt 1.100 de oameni în viață datorită ție. Uită-te la ei!
Dacă aș fi făcut mai mulți bani...
Am risipit atâția bani...
Nici nu-ți imaginezi...
Dacă aș fi...
Vor exista generații viitoare datorită faptelor tale.
N-am făcut destul.
Ai făcut enorm.
Mașina asta.
Goeth ar fi cumpărat mașina asta.
De ce am păstrat-o? Salvam zece oameni.
Zece oameni.
Încă zece oameni.
Acul ăsta...
Doi oameni.
E din aur.
Încă doi oameni.
Mi-ar fi dat doi oameni pe el sau cel puțin unul.
Mi-ar mai fi dat un om, încă unul.
Încă o persoană.
O persoană, Stern.
Pentru asta.
Aș fi putut salva
încă o persoană și n-am făcut-o.
N-am făcut-o!
Ați fost eliberați
de armata sovietică!
Ai fost în Polonia?
De-acolo mă întorc.
Au mai rămas evrei pe-acolo?
Unde ar trebui să ne ducem?
Nu vă duceți spre est, asta e clar.
Vă urăsc în partea aia.
Eu nu m-aș duce nici spre vest, în locul vostru.
Ne-ar prinde bine ceva de mâncare.
Uitați un oraș acolo!
Heil Hitler!
Amon Goeth a fost arestat în sanatoriul de la Bad Tolz. A fost spânzurat
în Cracovia pentru crime împotriva umanității.
Oskar Schindler n-a avut succes în căsnicie și în afacerile de după război.
În 1958, a fost declarat Drept între popoare de consiliul de la Yad Vashem,
din Ierusalim, și a fost invitat să planteze un copac pe Aleea Celor Drepți.
Încă mai crește în acel loc.
Evreii lui Schindler de azi
Janek Dresner
Danka Dresner
Mordeci Wulkan
Ryszard Horowitz
Niusia Horowitz - Fetița sărutată la ziua de naștere a lui Schindler
Joseph și Rebeka Bau
Olek Rosner
Manci Rosner
Henry Rosner
Leopold Rosner și soția sa, Helen
Mila Pfefferberg
Leopold Pfefferberg
Dna Itzhak Stern
Helen Hirsch
Dna Emilie Schindler
În ziua de azi, au rămas mai puțin de patru mii de evrei în viață, în Polonia.
Există peste șase mii de descendenți ai evreilor lui Schindler.
În memoria celor peste șase milioane de evrei uciși
---=== S F Â R Ș I T ===---
Sincronizarea by Amstel
Pentru Steve Ross