Dacă vreți bilete,
trebuie să mergeți în față...
Dar cred că e în regulă și așa.
Ce naiba fac eu aici?
Intră aici și...
Să vedem. Sper că am...
Trei?
Costă șapte dolari...
... și 50 de cenți.
Nu.
Frank?
Frank ne-a trimis.
Mi-ați adus un cal?
Păi, se pare că...
Se pare că avem un cal mai puțin.
Ați adus doi în plus.
Tată!
Uite!
Ajunge. Se face târziu. Hai acasă.
Timmy.
Maureen, uite.
Ce faci acolo?
Mergi repede și spală-te.
Și să nu te atingi de plăcintă sau friptură.
Patrick a plecat deja la gară.
Se pregătește, tată.
- Drace, Patrick! - Vin, tată.
Nu e rău.
Felii mai groase. Ce naiba? Doar dăm o petrecere, nu?
Dar sunt aceleași felii ca de obicei.
Da, da.
Ca de obicei.
Maureen.
Curând o să poți tăia pâinea în felii groase cât ușa, dacă vrei.
O să ai haine noi, frumoase
și nu va mai trebui să muncești.
Devenim bogați, tată?
Cine știe?
Patrick!
Stai un pic!
Uite ce cizme murdare ai. Curăță-le.
O să vină trenul și nu o să fie nimeni să o aștepte pe mama voastră.
Mama noastră a murit acum șase ani.
Acum du-te, altfel chiar întârzii.
O clipă. Ascultă, tată. Cum o să o recunosc?
Nu ai cum să greșești, Patrick.
E tânără, e frumoasă și e o doamnă.
"Pentru călătorie, voi purta o rochie neagră"
"și aceeași pălărie de paie pe care o purtam când ne-am cunoscut."
Mă duc să scot niște apă proaspătă din fântână.
Oh, Dan băiete
Cimpoiul, cimpoiul ne cheamă
Iar la poalele muntelui
Vara a plecat
Și toți trandafirii s-au ofilit...
Maureen!
Ce facem cu ăsta, Frank?
Acum că mi-ai spus pe nume...
- Am văzut vite frumoase în sud. - Zău?
La prețuri bune.
- Valizele sunt ale dvs, d-nă? - Da.
- Hai, Sarah. - Adu-le pe alea două.
Le cărăm noi, d-nă.
E adevărat? E nevoie de oameni la joagăr?
- Asta era ieri. - De ce nu i-ai spus fratelui tău?
- Bună, bunicule. - Salut, Bill. Ne-am întors.
Hai. Mișcați-vă!
Scoateți-vă plumbul din fund, putori roșcate.
Trebuie să descarc un tren întreg.
Bine, descarcă mai întâi sacii ăia cu furaje.
Haide!
Cum se numește locul unde vrei să mergi?
Sweetwater.
Ferma lui Brett McBain.
McBain? Da, sigur.
Irlandezul ăla încăpățânat,
care ară nisip de ani de zile în mijlocul pustiului.
Sweetwater! Numai un nebun ca el
ar putea numi deșertul ăla Sweetwater (apă dulce).
Sweetwater!
Puțin mai la dreapta.
Mai sus.
Stai așa.
Ia uite-i. Au adus cu ei până și șinele.
Ne-au ajuns din nou, eh, Lafayette? Haide!
Mai încet. Ce-i cu tine?
Fii atent!
Încetinește!
De ce ne oprim? Ți-am spus că mă grăbesc.
Trenul nu se oprește?
Ce pot face pentru dvs, d-nă?
Aș vrea puțină apă, dacă se poate.
Apă? Cuvântul ăsta e otravă prin aceste părți
încă de pe vremea marii inundații.
- Cum, voi nu vă spălați niciodată? - Ba da!
Ei, nu vreau decât să am acces la ce folosiți și voi.
Sigur că da. Chiar avem o cadă plină în spate.
Ai noroc. Dimineața asta nu a fost folosită decât de trei persoane.
Au folosit-o separat sau toți împreună?
Îmi dau seama că ești obișnuită cu o viață rafinată.
Pariez că vii dintr-un oraș mare din Est.
- New Orleans. - New Orleans!
- Ai fost acolo? - Nu.
Dar am o verișoară acolo. Are un bar.
Știi, ea...
Băutură.
Știi doar să cânți sau știi cum să împuști?
Știi cum să-l faci pe ăsta să cânte?
Ia-l.
Tu!
Tu nu știi cum să joci.
Încearcă-l pe ăsta.
Ia-l.
Hai.
Aici.
Bravo.
Cheyenne. Credeam că nu mai ajungem.
E perfect. Ați ajuns la timp.
Să-mi îngropați escorta.
Dacă vă așteptam pe voi, acum eram în pușcărie.
Pistolul.
Te interesează moda, Muzicuță?
Am văzut trei pelerine ca asta de curând.
Așteptau trenul.
În pelerine erau trei bărbați.
Și?
În bărbați erau trei gloanțe.
Asta-i o poveste trăsnită, Muzicuță.
Din două motive.
Unu, nimeni prin părțile astea
nu are curaj să poarte pelerinele astea decât Cheyenn-ii.
Doi, bărbații Cheyenne nu sunt omorâți.
Asta te surprinde?
Da.
Da, știi muzică.
Și știi să numeri. Cel puțin până la doi.
Chiar și până la șase, dacă e nevoie.
Și poate mai repede ca tine.
Bine, dă-i drumul.
Cântă, Muzicuță.
Cântă, să nu te faci de rahat.
Fii atent însă la notele false.
Ca asta?
Verișoara asta îmi scrie să mă duc la New Orleans.
"Vino. Mă ajuți la bar. Faci o grămadă de bani."
Nu cred că mi-ar place într-un oraș mare.
E plin de bărbați iuți și femei pierdute.
Scuze, d-nă. Nu.
Sunt prea obișnuit cu viața simplă și liniștită de la țară.
Ăsta-i Timmy.
Da.
Dumnezeule.
În ziua...
Chiar în ziua nunții tale.
Săraca domnișoară.
Doamnă.
D-na McBain.
Dar toți... Am crezut...
Știu.
Asta era surpriza pentru azi.
Brett McBain și cu mine ne căsătorisem.
Acum o lună.
La New Orleans.
Eu sunt învierea și viața.
Cine crede în mine, chiar dacă a murit, va trăi.
Și oricine trăiește și crede în mine nu va muri niciodată. Amin.
- D-le Bennett! - Ce caută aici?
Am găsit gulerul ăsta într-un cui pe ușă.
Nu ai de unde ști, dar asta e ca o semnătură.
E mâna Cheyenn-ilor.
- Dar de ce? - Nu-ți face griji, d-nă McBain.
O să-i facem să ne spună înainte să-i spânzurăm.
Să mergem.
Hai. Mergem înapoi la Flagstone.
Nu, Sam.
Du-te tu înapoi.
Doar nu vrei să stai aici singură.
De ce nu?
Asta e casa mea.
Știi, Wobbles,...
... sunt puțin supărat pe tine.
Frank nu era acolo.
A trimis trei prieteni.
Nu știu nimic, jur.
Eu doar am aranjat întâlnirea așa cum voiai tu.
Nu știu de ce Frank nu a fost acolo.
- Jur că eu... - Pentru că era la McBain.
Nu-i adevărat. Cheyenn-ii au făcut-o.
Toți știu asta. Avem dovada.
Asta a fost totdeauna o șmecherie a lui Frank. Fabricarea de dovezi.
Nu știu. Jur.
Eu doar am aranjat întâlnirea. Jur.
Nu știu nimic.
GARĂ
Cine-i acolo?
Ai făcut cafeaua?
Fă-o.
N-am dormit deloc.
Niște dobitoci îmbrăcați în negru m-au fugărit toată noaptea.
Da, dar i-am lăsat în mijlocul deșertului.
Cu puțin noroc, vor ajunge acasă peste trei zile.
Fac eu asta. Tu adu cafeaua.
Vor să mă spânzure, corbii ăia mari negri.
Idioți.
Ce naiba?
Aș omorî orice pe lume, dar nu un copil.
E ca și cum ai omorî un preot.
Un preot catolic, vreau să spun.
Da, lumea e plină de oameni care îi urăsc pe Cheyenne-i.
Vezi, nu sunt un animal sălbatic așa cum spune lumea.
Sigur, dacă cineva vrea să mă omoare,...
... asta mă scoate din minți.
Și un Cheyenne scos din minți...
... nu e ceva plăcut la vedere.
Mai ales pentru o doamnă.
Dar ești prea isteață ca să mă scoți din minți.
Deci aici se presupune că am săvârșit toate omorurile?
Da.
Locul nu pare să facă doi bani.
Dar, dacă cineva s-ar îmbrăca așa ca să arate ca mine...
... ca vina să cadă pe capul meu,...
... nu-mi place deloc.
Dar pot înțelege.
Ce nu înțeleg e de ce.
Nici eu.
Dar văd că ai căutat să afli motivul.
Da.
Dar dacă există o întreagă grămadă de motive?
Rotunde. Galbene.
Știi ce vreau să spun.
Le lovești de o piatră...
... și ele fac "cling".
Poate.
Dar nu le-am găsit.
Apropo,
știi ceva despre unul care se învârte pe aici cântând din muzicuță?
E un individ pe care ți l-ai aminti.
Cântă, în loc să vorbească.
Și când ar trebui să cânte, vorbește.
Știi, când ai omorât patru, al cincilea e ușor.
Sigur. Doar ești expert.
D-nă, mi se pare că nu ai prins ideea.
Cum să nu.
Sunt aici singură, la voia unui bandit care a mirosit bani.
Dacă vrei, poți să mă așezi pe masă și să te distrezi.
Poți chiar să-ți chemi oamenii.
Nici o femeie nu a murit din asta.
La sfârșit n-o să am nevoie decât de o cadă cu apă fierbinte,
și o să fiu exact ca înainte.
Cu doar încă o amintire murdară.
Cel puțin faci cafea bună.
Nu e rău.
Felicitări.
Spune-mi, chiar a fost nevoie să-i omori pe toți?
Ți-am spus doar să-i sperii.
Oamenii se sperie mai tare atunci când mor.
Și poți să-mi spui la ce a folosit masacrul tău stupid?
Acum, a apărut o d-nă McBain.
Nu mă așteptam la asta. Se întâmplă în afaceri.
Să spunem că e ceva ce nu am prevăzut.
Nu am timp pentru surprize, Frank.
Știi asta.
Când m-am urcat puteam vedea Atlanticul,
și înainte să mă mănânce viermii,
vreau să văd albastrul Pacificului prin fereastra aia.
Știu unde te-ai urcat.
Eram și eu acolo, dacă îți amintești.
Ca să înlătur obstacole mici de pe șină, spuneai tu.
Ei, au fost câteva.
Dar am făcut un drum lung împreună.
Și rapid.
Și tuberculoza oaselor avansează rapid.
Nu juca cu mine cartea bolnavului, d-le Morton.
Te cunosc de pe vremea când de-abia șchiopătai.
Văd putregaiul ăla progresând în fiecare zi.
Orice om normal și-ar trage un glonte în cap.
Tu însă, devii din ce în ce mai grăbit.
Altfel nu te-ai schimbat deloc.
Dar tu te-ai schimbat, Frank.
Mult.
De unele lucruri te ocupai personal.
Acuma stai în umbră.
O să ajungi doar să dai ordine.
Asta pentru că acum nu vreau să te las singur prea mult.
Pe zi ce trece vei avea mai multă nevoie să stea cu tine cineva.
- Ca prieten. - Sau ca partener.
Cum te simți când stai în spatele biroului ăla, Frank?
E aproape ca și cum ai avea un pistol.
Dar mult mai puternic.
Vezi, stând cu tine, eu...
... am început și eu să gândesc pe scară mare.
Treaba asta cu McBain...
... mi-a dat câteva idei.
Îmi pare rău pentru tine, Frank.
Faci și tu ce poți.
Dar nu ai să ajungi ca mine niciodată.
De ce?
Pentru că sunt multe lucruri pe care nu o să le înțelegi niciodată.
Și acesta este unul dintre ele.
Vezi, Frank, există tot felul de arme.
Și singurul lucru care o poate opri pe aia este asta.
Acum, ne întoarcem la mica noastră problemă?
Armele mele pot să-ți pară simple, d-le Morton,
dar pot da găuri suficient de mari pentru problemele noastre mici.
Curând văduva McBain nu va mai fi o problemă.
Te trezești într-o dimineață și spui, "Lume, te cunosc."
"De acum înainte nu vor mai fi surprize."
Apoi întâlnești un bărbat,
care pare să fie om bun.
Cu privire limpede, mâini puternice.
Care vrea să te ia de nevastă.
Lucru care nu se întâmplă des.
Pe deasupra mai spune și că e bogat, ceea ce nu strică.
Așa că te gândești, "La naiba cu New Orleans."
"O să spun da, și merg să trăiesc la țară."
"Nu m-ar deranja să-i fac șase copii, la urma urmelor."
"Să am grijă de o casă. Să fac ceva. Ce naiba?"
Dumnezeu să te odihnească, Brett McBain.
Chiar dacă o să aibă mult de lucru să te scoată din ghearele diavolului.
Și totuși, sunt convins că a lăsat bani pe aici pe undeva.
Dacă îi găsești, poți să-i iei.
D-na McBain se întoarce la civilizație.
Minus un soț, plus un mare viitor.
Meriți ceva mai bun.
Ultimul bărbat care mi-a spus asta e îngropat acolo.
Știi, Jill, îmi aduci aminte de mama.
A fost cea mai mare târfă din Alameida
și cea mai grozavă femeie care a trăit vreodată.
Cine mi-o fi fost tată, pentru o oră sau o lună,...
... trebuie să fi fost un bărbat fericit.
Ce vrei?
Cheyenne are dreptate. Odată ce ai omorât patru, al cincilea e ușor.
Nu este momentul să pleci.
Dă-mi niște apă.
Din fântână.
Îmi place apa proaspătă.
Când auzi un sunet ciudat, aruncă-te la pământ.
Un sunet? Ce sunet?
Ca ăsta.
Nu numai cântă, dar poate să și împuște.
Bună dimineața, d-nă McBain.
- Ce te aduce în oraș? - Bună dimineața.
Poate nu îți amintești, dar ieri la înmormântare...
Îmi aduc aminte.
Pot să fac ceva pentru tine?
Da.
Vezi-l pe Frank. Și spune-i că știu tot.
Ce are toată lumea de mă omoară cu tipul ăsta, Frank?
Nu-l cunosc. N-am auzit de el.
Am grijile mele, și tot ce vreau e să fiu lăsat în pace.
Spune-i lui Frank că vreau să negociez cu el. Personal.
Ți-am spus să nu vii aici sub nici un motiv.
Ține-ți afacerile cu Frank departe de aici.
Știu, dar când am auzit-o pe femeie că știe tot,
am crezut că ar fi bine să vin aici să vă spun.
Nu te-ai gândit că poate fi o capcană?
Sigur, dar știi că am mare grijă.
E imposibil să mă fi urmărit cineva.
E primul lucru pe care l-am învățat de la tine.
Să ascult nevăzut și să văd neauzit.
Ar trebui să înveți să trăiești ca și cum n-ai exista.
Mă știi de mult timp, Frank.
Știi că sunt om de încredere.
Wobbles.
Cum poți avea încredere într-un bărbat care poartă curea și bretele?
Care nu are încredere nici în pantalonii lui.
Să plecăm de aici.
Capăt de linie.
Da.
Urcați-l în vagon.
Legați-l.
Stai, Frank.
Eu nu am...
Deci nimeni nu te-a urmărit?
Nu. Trebuie să mă crezi.
Ăsta e felul în care pot avea încredere în tine.
Pot explica. N-am știut că el...
- Afară. - Nu, Frank.
Ieși afară.
Frank, așteaptă!
Ți-am spus să nu vorbești.
Logan și Jim au avut grijă de femeie?
Cineva a avut grijă de ei.
I-am găsit la ferma lui McBain.
Morți. Iar femeia plecase.
Prietenii tăi mor pe capete, Frank.
Mai întâi trei, apoi doi.
Deci tu ești cel care aranjează întâlniri.
Și tu ești cel care nu vine la ele.
Ce vrei?
Cine ești?
Dave Jenkins.
Dave Jenkins a murit de mult.
Calder Benson.
Cum te cheamă? Benson e mort și el.
Ar trebui să știi mai bine ca oricine.
Tu i-ai omorât.
Cine ești?
- Cine ești tu, tu... - Frank!
Femeia.
Pierdem timp.
Bine. De data asta, voi avea grijă de ea personal.
Da, n-ar trebui să-ți fie greu.
Păstrați-l cald pentru mine.
Dacă vă face probleme, pocniți-l.
Dar nu în gură. Are mult de vorbit.
Ne întâlnim la stânca Navajo.
Ține-ți ochii pe schilodul ăla.
Da, Frank.
- Vezi ceva? - Nu.
E acolo.
Nu știi decât să împuști?
Sau știi și să tai?
Tu.
Stai așa.
Să te vedem mai bine.
D-l Trenuleț.
O să fie ușor să te găsesc. Nenorocitule.
Nu trebuie să te omor acum.
Lași în urma ta bale ca un melc.
Două șine strălucitoare.
Mai e un nenorocit.
Și se depărtează cu fiecare minut.
Asta e. Tot ce a comandat soțul tău de la mine.
Și fiindcă a plătit cu bani gheață, totul îți aparține.
Scânduri de stejar, fag, brad.
Cherestea de prima calitate.
Aici sunt bârne și piloni de fundație.
Zece butoaie cu cuie, 20 butoaie cu smoală, și toate uneltele alea.
Poate voia să extindă ferma.
Să extindă ferma?
Cu ce-i aici putea construi alte opt ferme.
Apropo d-nă,
McBain a comandat și asta. Spunea că e important.
Atâta doar că nu mi-a spus ce vrea să scriu pe ea.
Gară.
Ce ai spus?
Am spus să scrii "gară".
Asta cauți?
M-am săturat de tactica ta de măcelar.
Știu că femeia e aici.
Nu mai vreau omoruri inutile.
Sunt pregătit să negociez pentru pământul ăla.
Să plătesc cât trebuie.
Nu vreau să mai pierd timp.
Ai făcut o mare greșeală, Morton.
Când nu mai ești în tren, arăți ca o țestoasă scoasă din carapace.
Caraghios.
Schilod spunând vorbe mari ca să nu vadă lumea că ești speriat.
Sunt aici să negociez, Frank.
Nu am timp să concurez cu tine.
Să concurezi?
Dar tu... Tu nici nu poți sta în picioare de unul singur.
Asta ajunge ca să te facă să te simți puternic?
Aș putea să te strivesc, ca pe un măr putrezit.
Sigur, dar n-ai s-o faci.
Pentru că nu e în avantajul tău.
Cine știe unde ai fi ajuns cu două picioare bune.
Ajută-l înapoi la tren. Ține ochii pe el.
Morton. Nu-ți face griji cu terenul.
Dacă vrei să plătești, poți plăti.
Pentru tine nu va conta dacă o să discuți cu un nou proprietar.
Cheyenne!
Aici e trasat un pătrat. Scrie "tanc de apă".
Aici e la fel. Doar că scrie "oficiu poștal".
Aici scrie "țarc".
Iar aici "biserică".
Ce naiba e asta?
Nu vezi?
E o gară.
Și împrejurul ei, un oraș.
Orașul lui Brett McBain.
Era nebun!
Da, într-un fel foarte special.
Un irlandez.
Știa că linia ferată va continua de la Flagstone spre vest.
Și s-a uitat prin toată zona
până a găsit bucata asta de deșert.
Pe care nu o voia nimeni.
El însă a cumpărat-o.
Apoi a strâns cureaua și a așteptat ani de zile.
Ce a așteptat?
Să ajungă aici calea ferată.
Dar cum putea fi sigur că linia va trece prin proprietatea lui?
Locomotivele cu abur nu funcționează fără apă.
Și singura apă este aici 50 de mile la vest de Flagstone.
Sub terenul ăsta.
Nu era nebun, prietenul nostru mort.
Putea vinde bucata asta de deșert pentru greutatea lui în aur.
Nu vinzi visul tău de o viață.
Brett McBain voia gara asta.
A obținut dreptul să o construiască.
- De unde știi asta? - Am văzut un document.
Totul era în regulă. Ștampile, semnături, totul.
Era ceva, totuși.
Cu litere mici, e o clauză scurtă,
care spune că McBain sau urmașii lui pierd toate drepturile
dacă atunci când calea ferată ajunge în acest punct...
... gara nu este construită.
Vorbind de căi ferate, am văzut că echipa de construcție...
am văzut că echipa de construcție a ajuns în spatele dealurilor.
Și o să fie aici cât ai bate din palme.
Da.
Ascultă.
Muzicuță.
Un oraș construit în jurul unei gări.
Ai putea face o avere.
Sute de mii de dolari.
Mai mult.
Mii de mii.
Se cheamă milioane.
Milioane?
- Da, milioane. - Da.
Totdeauna am crezut că e mai ușor să bați palma cu o femeie deșteaptă.
Tot ce trebuie să faci...
Hei, ce naiba stați acolo de pomană?
Ce trebuie să facem șefule?
Ce trebuie să faceți?
Să construiți o gară, idioților!
Probabil n-o să arate prea grozav.
Dar va fi primul lucru pe care o să-l vadă ea când se întoarce.
Dacă se întoarce.
Cred că...
Da.
Încep să cred că o să-mi pară nițel rău să te omor.
Îți place să trăiești.
Îți place să te simți atinsă de mâinile unui bărbat.
Îți place.
Chiar dacă sunt mâinile bărbatului care ți-a omorât soțul.
O...
O mică curviștină.
E ceva pe lumea asta ce nu ai face ca să-ți scapi pielea?
Nimic, Frank.
Acum înțeleg de ce le lipsești atât de mult...
... în New Orleans.
Mare invenție, telegraful.
"Jill? Bruneta?"
"Clienții celui mai elegant bordel de pe Bourbon Street"
"plâng de când a plecat ea."
Spune-mi.
McBain știa?
Da.
Da, pariez că știa.
Era exact genul să se căsătorească cu o curvă.
Dar e o idee.
Te-aș putea lua de nevastă.
Și pământul ar deveni al meu.
Și poate...
... ai fi o nevastă perfectă.
Dar eu nu o să fiu un soț bun.
Păcat.
Va trebui să găsim altă soluție.
Mai simplă.
Mai rapidă.
Ca șerif al acestei regiuni,
mi s-a cerut să prezidez vânzarea prin licitație
a tuturor proprietăților aparținând d-nei Jill McBain, aici de față.
Parcela de teren măsoară 320 acri.
Este liberă de orice sarcini, obligații sau împrumuturi.
Proprietatea, și tot ce conține
până la ultimul cui,
va fi transferată norocosului cumpărător.
Întregul conținut este enumerat
în inventarul care v-a fost înmânat.
Întreaga proprietate se va vinde celui ce face cea mai bună ofertă.
Bun. Acum e clar pentru toți.
Declar licitația deschisă.
Cine face prima ofertă?
O listă a tuturor bunurilor. Unele valorează ceva.
Bun. Cine face prima ofertă?
$200.
Am o ofertă de $200.
$200. Cine dă mai mult?
Bucata aia de pământ împuțit nu face banii.
Haideți, prieteni, $200.
Numai animalele valorează dublu.
Deci...
Cine oferă $300?
Ascultați, îmi dau seama că nu vindem California aici,
dar 200 e prea puțin pentru proprietatea aia.
Doamnelor și domnilor, nu aș lua 200 nici ca depozit.
Nimeni nu va oferi mai mult.
Sigur nu vrei un preț minim?
Aș vrea să nu am dreptate, d-nă McBain,
dar vei sfârși prin a vinde locul pentru o farfurie de fasole.
Tot ce vreau e să vând.
- Ești încărcat. - Dacă spui tu.
- Câte? - O carte.
Una pentru mine.
Casa ia trei.
Pot să intru în joc?
15.
Da, stai jos.
Dau eu cărțile.
Cum...
Cum joci jocul ăsta, d-le Morton?
E foarte simplu.
Cât timp îți folosești creierul, nu pierzi.
$500.
Alte oferte?
Nu cred.
Regret, d-nă McBain,
dar cred că va trebui să accept ultima ofertă.
$500 o dată.
$500 de două ori.
- $500... - $5.000.
- Ai spus $5.000? - Banii sunt pe drum.
E Cheyenne!
Răsplata pentru el e $5.000, nu-i așa?
Iuda s-a mulțumit cu $4.970 mai puțin.
Pe vremea aia nu existau dolari.
Dar nenorociți erau.
Stai așa.
- Închisoarea e încolo. - Da, știu.
Dar tu te duci la gară.
Te trimit la Yuma, Cheyenne.
Acolo au o închisoare modernă.
Cu mai mulți pereți, mai multe gratii, mai mulți gardieni.
O să-ți placă, în 20 de ani. O să vezi.
Două bilete amigo până la gara următoare.
Numai dus.
În sănătatea ta. Și felicitări.
Ai făcut o afacere bună.
La licitație.
Uită asta. Eu nu investesc în pământ.
Nu arăți deloc ca un nobil apărător al văduvelor sărace.
Dar de fapt...
... nici eu nu arăt ca o văduvă săracă.
Cheyenne are dreptate. Ești o femeie remarcabilă.
Și tu ești un bărbat remarcabil.
Dar plănuiești ceva.
Și tu nu plănuiești nimic?
Apă caldă. O cadă plină cu apă caldă.
Cred că e timpul să umplu cada.
Cine ești tu?
Jim Cooper.
Chuck Youngblood.
Alți morți.
Erau toți în viață până te-au întâlnit, Frank.
Ai plătit $5.000 pentru ceva ce îmi aparține.
5.000...
... plus unu.
Ai dreptul să faci un profit.
Nu m-aș gândi prea mult în locul tău.
Te-ai băgat în ceva ce te depășește.
Ai șansa să scapi ușor. Profită.
Suni ca un om de afaceri, Frank.
Timpul cu d-l Morton ți-a ajutat mult.
Și ai învățat și metode noi.
Da, dl Morton ți-a arătat multe metode noi.
Deși tu nu ai renunțat la cele vechi.
Alege ce metodă vrei. Încheie târgul.
Care târg, Frank?
Tu și cu mine avem mai mult decât unul.
Le putem pune pe toate la un loc și le putem lichida odată.
Aici și acum.
Ușurel, Frank.
Ușurel.
Învață să nu grăbești lucrurile.
Primul lucru făcut de un om de afaceri e să o ia încet.
Am impresia că d-l Morton poate să te mai învețe multe.
Cât costă?
Un dolar.
Fii gata!
Pot să jur că o să auzim sunetul ăla straniu.
Chiar acum.
Cum zboară timpul.
A trecut deja de 12.
Dar erau oamenii lui.
- Da. - Și au încercat să-l omoare.
Altcineva îi plătește mai bine.
Și tu! I-ai salvat viața.
Eu nu i-am lăsat să-l omoare. Nu-i același lucru.
Sigur.
Nu-i același lucru.
Îmbracă-te.
E timpul să mergem acasă.
Ai făcut cafea?
De data asta da.
Bun.
Mama făcea cafeaua la fel.
Fierbinte, tare și bună.
Cheyenne.
Ce așteaptă el acolo?
Ce face?
Cioplește o bucată de lemn.
Și cred că atunci când se va opri din cioplit...
... o să se întâmple ceva.
Ești surprins să mă vezi aici?
Știam că ai să vii.
Morton mi-a spus odată că nu pot să fiu ca el.
Acum înțeleg de ce.
Lui nu i-ar fi păsat să știe că ești în viață pe undeva.
Ai aflat deci că nu ești om de afaceri?
Doar om.
O rasă veche.
Vor veni alți Mortoni și or s-o lichideze.
Dar pe noi nu ne interesează viitorul.
Nimic nu mai contează acum.
Nici pământul, nici banii, nici femeia.
Am venit aici să te văd pe tine.
Fiindcă știu că acum ai să-mi spui ce vrei.
Numai în pragul morții.
Știu.
Ți-am încălzit niște apă. Și am găsit un brici.
Pune-l aici, te rog.
Vreau să văd cum progresează calea ferată în timp ce mă rad.
Știi ceva?
În locul tău, m-aș duce acolo și aș da băieților ceva de băut.
Nu-ți poți imagina
cât de fericit poate fi un bărbat când vede o femeie ca tine.
Doar să se uite la ea.
Și dacă vreunul îți atinge fundul...
... fă-te că nu s-a întâmplat nimic.
Au câștigat dreptul ăsta.
Ține-l pe fratele tău fericit.
Cine ești tu?
Ești un bărbat arătos.
Dar nu sunt bărbatul care trebuie.
Nici el nu e.
Poate că nu.
Dar nu contează.
Nu înțelegi, Jill.
Oamenii ca el au ceva înăuntru.
Ceva legat de moarte.
Dacă supraviețuiește, va intra pe ușa aia,
o să-și ia lucrurile și o să spună adiós.
Ar fi fost frumos să văd orașul ăsta crescând.
Acum trebuie să plec.
O să fie un oraș splendid, Sweetwater.
Sper că într-o zi ai să te întorci.
Cândva.
Da. Și eu trebuie să plec.
Nu-i mare lucru să te prefaci.
Îmi pare rău, Muzicuță.
Trebuie să mă așez aici.
Cine?
Am dat peste d-l Trenuleț.
Nu am luat în seamă pe jumătatea aia de om din tren.
S-a speriat.
Muzicuță.
Când te împușcă,
roagă-te să fie cineva care să știe unde să tragă.
Pleacă.
Nu vreau să mă vezi murind.
SubRip by Driv3r
Sincronizarea: Leytto www.titrari.ro