A dán lány
Elézést?
Azt mondtam ... nem szeretne úgy festeni, mint a férje?
Komolyan, igazán büszke lehet rá.
Nem mondom, hogy az ügyfelem
a legjobb dán téjképfestő, de...
az egyik legjobb.
Igen.
Ez igazán jól megy.
Igen.
Úgy gondoltam, hogy lehetetlen.
Istenem!
Köszönöm.
- És Rasmussen... - Ugyan már, legyél kedves.
- De beleegyezett, hogy megnézze a munkádat. - Csak azért, mert részeg volt.
Tudom.
- De tetszett. - Nem igazán.
Nem mondom, hogy az ügyfelem a legjobb dán tájképfestő,
de...
az egyik legjobb.
Csendet! Az emberek alszanak!
Bocsánat.
Koppenhága, 1926.
Tudod, hány óra van?
Annyi, hogy visszagyere az ágyba.
Nem.
Megyek dolgozni.
- Gerda. - Mi az?
Az arcod.
Azt hiszed, nem tudok ellenállni neked?
Szeretnél ellenállni nekem?
Nem.
De szeretném, ha szépen kérnél, hogy ne érezzem magam könnyű prédának...
Gerda Wegener,
az életem,
a feleségem.
- Bejelentkezett? - Mr. Wegener.
Tökéletes.
Igen, még?
Einar Wegener!
Ne aggódjon miatta...
Ő csak egy nőt lát meg.
A bűnös titkom kiderült.
Szóval...
mikor adsz nekem egy keresztfiút?
Ulla, te ateista vagy.
Próbáltál már nyers tojást inni?
- Nem. - Próbáld meg.
A kedvemért.
- Megpróbáljuk. - Próbáld többet.
Különben is,
mit keresel itt ma? Azt hittem már befejezted a múlt héten.
Ellenőrizni akartam a festmény hátterén, a vihar jelenetet.
És Gerdának adni némi levegőt.
Ah .. félénk emert kapott.
Tudod, hogy én leszek a következő?
Ó igen hallottam.
Nem leszek szégyenlős.
Gondolom, nem.
Minden színre szüksége lesz hozzá!
Fel a fejet.
El akartam mondani Önnek,
menyire örülök, hogy egyedül vagyunk ma.
Remélem, hogy a férje nem bánja.
Egyáltalán nem.
Észrevettem, hogy a jelenlétében kényelmetlenül érezte magát.
Ez nem volt
személyes.
Ez nem ritka.
Egy férfinak nehéz, ha egy nő nézi vizsgálódva.
A nők megszokták, persze.
Hanem egy férfinak
alávetni magát...
egy nő tekintetének,
az nyugtalanító.
Bár azt gondolom, hogy egyszerre lehet,
szórakoztató is.
Ön um, behódol.
Ül!
Jó kislány.
Jó reggelt!
Nos?
Tökéletes.
Majdnem.
Gyere ide.
- Sok szerencsét! - Viszlát!
Az összes portré.
Ennyire rosszak?
Nem egészen.
Az e fajta munkák nem éppen az én...
Gerda...
Nem hiszem, hogy hasznos lenne, ha ezek bármelyikét kiállítanánk.
Én nem ítélkezem a képességeiről.
Egyetértek Einarral,
akkor lehet első osztályú festő,
ha rátalál a megfelelő témára.
Milyen volt?
Jó.
Végre sikerült megtalálnom a hó színét.
A mocsári ibolya.
Nem tudom, hogy tudod ugyanazt a dolgot festeni újra és újra.
Azt hiszem, mert még nem készültem el vele.
- Gerda? - Megkérhetlek, hogy ne beszélj
többet rólam Rasmussennek?
A munkám az én dolgom.
- Maradj ki belőle. - Gerda...
Most van a ciklusom.
Sajnálom.
- Tényleg? - Persze.
Tudod, hogy igen.
Segítenél nekem valamiben?
Bármit.
Ulla bevállalt egy plusz próbát. Megint lemondta.
Mi lenne, ha felvennéd a harisnyáját? Meg a cipőjét?
Annyira elmaradtam. Nem tudom, hogy leszek kész a megnyitóra.
Rendben.
Megcsinálom.
Rendben van, megcsinálom.
Hagyd abba! Ne most.
Majdnem elszakította!
Ne.
Az eleje van hátul.
Láttam ezeket a kirakatban Fonnesbechnál.
Elegáns, ugye?
- Nem hiszem, hogy feljön. - Hát...
te megteszed a tőled telhetőt.
- Nem, kell a ruha is. - Nem.
- Látnom kell, hogy megy a szegély körbe. - Nem, Gerda.
Nem kapcsolom be.
Lazítanál végre?
Minél hamarabb kezdjük...
annál hamarabb befejezem.
Nocsak, sziasztok!
Ne aggódj drágám.
Legyen a neved...
Lili.
Ilyen koncentrációt.
Néha azt hiszem, hogy átcsúszol a kép felszínén
és eltűnsz
a mocsárban.
Mint a barátod sárkánya, amikor kisfiú voltál.
Hans.
Igen. Hans.
Lefogadom, hogy még mindig ül a sziklán.
- Amíg a szív megáll. - Nem.
Valójában műkereskedő Párizsban,
régi grafikákat ad el gazdag amerikaiaknak.
Szóval, nem kell aggódni Hans miatt.
Nem, nem kéne aggódnod.
- Nem akartalak zavarni. - Nem zavarsz, kész vagyok.
Ne aggódj, nem fogok eltűnni a mocsárban.
A mocsár bennem van, buta.
- Mi az? - Egy férfi nem nézheti, ahogy a felesége levetkőzik.
Ez új.
Nagyon jó megfigyelő.
Nem, nem hagyd.
Ez nagyon szép.
Lehet, hogy megengedem neked, hogy kölcsön vedd.
Lehet, hogy tetszene.
Van valami, amit el szeretnél mondani?
Van valami, amit szeretnél tudni?
Nem.
A feleséged vagyok.
Tudok mindent.
Az a kettő, ott.
Mind a kettővel.
Egyszerre.
Ó, olyan elbűvölően könnyű megbotránkoztatni a házas embereket!
Ó, csak azért teszünk úgy, mintha megbotránkoznánk mert ez bátorít téged.
Tudom.
Ezért vagytok ti az egyetlen
- házaspár akit meghívok a partymra. - Nem.
Rám ne számíts. Gerda mehet nélkülem.
Gerda, kíséret nélkül?
Az lenne a botrány!
Gerda szereti botrányokat.
Nézd meg, ahogy öltözködik, kivillantja a bokáját.
Nem hiszem, hogy bárkit megront, ha látja a bokám.
De igen.
Kiléptem az Akadémiáról, akkor találkoztunk először,
és ő csak ült a lépcsőn, kivillant a bokája.
És ajánlatot tett nekem.
Igaz ez?
Amikor köszöntem neki, ő valóban elpirult!
Olyan félénk volt, hogy nekem kellett elhívnom.
- És igent mondtál. - Hát csak kényszerből.
- Olyan magabiztos volt. - Téged akartalak.
- Ahogy ma is. - Ugyan, hagyd abba.
Nem!
Mi fogott meg benne?
Nem is tudom...
ittunk egy kávét.
És utána...
megcsókoltam.
És ez volt a legfurcsább dolog,
mintha magamat csókoltam volna.
Nos, ez a kettő nem marad sokáig...
A facér embereket
olyan elbűvölően könnyű megbotránkoztatni.
Hagyd.
Tényleg megrontott a bokám?
Szégyentelen voltál.
Most is az vagyok.
Gyönyörű...
Szégyentelen... Gerda
Várj.
Felébresztettelek?
Sajnálom.
Nem tudtam aludni.
Miért?
Elgondolkodtam bizonyos dolgokon.
Milyen dologokon?
Elgondolkodtam, ha tegnap éjjel öszehoztunk egy babát.
Mire gondolsz?
Vajon mikor lettél ilyen szép.
Én mindig az voltam.
Csak te... nem vette észre.
- Halló? - Itt vagyok.
Ezek jók, Gerda.
Gondolod?
Köszönöm.
Ittunk egy kávét Ullával.
Kérdezett a Művész Bálról.
Én nem megyek.
Ne aggódj,
mondtam neki, hogy nem.
Neked el kell menned.
- Te élvezed ezt. - Veled, igen.
Tudomásul veszem, hogy jó látni ezeket a dolgokat.
- És ezért utálod őket.. - Úgy érzem, megjátszom magam.
Adjunk nekik ... Einar Wegener..
Kapjanak valami mást.
Menjek valaki mással.
Mi jár a fejedben?
Nem.
Te nagyon meggyőző volnál.
Nem.
- Ez botrányos! - Lehet, hogy még élveznéd is.
Nem.
Legközelebb, jobban borotválkozz meg.
Hunyd be a szemed.
Nehéz valaki másnak..
Hadd próbáljam meg.
Mit gondolsz?
Jobb, mint amit én valaha csináltam.
Lili!
Le akarlak rajzolni.
Ülj!
Gyerünk, Hvap!
- Gyere, te. - A másik oldalon.
Keresztbe a lábat.
Fejed!
Ó, azok a kezek...
Nyugi!
- Ne csinálj úgy mint egy ribanc! - Ez a te hibád.
Te izgatod fel.
Miért, Miss Lilly?
Te előre...
El sem tudod képzelni.
Talán így emeli a kezét.
Jó reggelt.
- Jó reggelt, Thorbjorn. - Jó reggelt.
Tovább.
Halló?
Azon töprengtem, hogy hol voltál.
Későre jár.
Bőven van időnk.
Neked vettem ezeket.
Oh, tökéletes.
Biztos vagy benne, hgy ma este?
Mi az?
Elég csinos vagyok?
Hát persze.
Soha nem leszek olyan szép, mint te.
Olyan gyönyörű vagy.
Kedvesem!
Ulla,
hadd mutassam be...
Ő Lili!
Úgy van.
Einar unokatestvére Vejle-ből.
Kedvesem...
elragadó vagy!
Menjünk be. Gyerünk.
Ugye nem hagysz magamra..
Nem, soha.
Az emberek néznek.
Nos, te egy csinos lány vagy,
szokj hozzá ehhez.
Ez jó.
Érezd cak magad magabiztosnak.
Gerda?
Beszélj vele.
Nem, veled maradok.
Menj oda. Menj, mielőtt idejönnek.
Rendben.
Ön újságíró?
Nem.
Költő?
Ismeri ennek a tölgyfának a történetét?
Nem.
Azt mondják, hogy aki eszik a makkjából,
anak teljesül egy kívánsága,
és egy napra az lesz aki lenni szeretne.
Miért mondja ezt?
Henrik Sandahl.
Szolgálatára.
Lili.
Valakivel együtt jött, Lili?
Igen az...
unokatestvérem feleségével.
Ki az unokatestvére?
Einar Wegener.
Festő.
Igen,
az.
Meglehetősen jó művész.
- Valóban? - Ő jobb, mint a legtöbb ember gondolná.
Manapság a legtöbb ember hízeleg.
Nem megyünk vissza a házba. Itt hűvösebb van.
Emellett romantikus vagyok.
Tényleg?
Jobban szeretem az árnyékot.
Nem akarok tolakodó lenni,
de figyeltem Önt,
és azt hiszem, lehet, hogy egyformák vagxunk.
Gyerünk.
Láttad Einart? Nem találom.
Persze hogy nem, ő nincs itt.
Ön más mint a többi lány.
Ez nem túl eredeti.
Igaz.
Ön régimódi.
Vidékies.
Új vagyok a városban.
Nem, ez több annál.
Úgy érzem, hogy...
engedélyt kell kérnem mielőtt megcsókolom.
Mennem kellene, meg kell keresnem Gerdát.
Nem mondhatná neki, hogy gyalog megy haza?
Nem, tetszene neki.
- Lili. - Tudom...
Talán vár minket, és nem tetszene ... ez.
Nem?
Nem.
Lili.
Nem kért engedélyt.
Nem szeretném megkockáztatni, hogy nemet mondjon.
Mi a baj?
Sajnálom. Nem tudom, mi történt.
Hogy vagy?
Későn jöttél haza az éjjel, úgyhogy azt gondoltam hagylak aludni.
Milyen volt?
Lili jól szórakozott?
Azt hiszem, jobb lenne, ha Lili többé nem jönne ide.
Jó.
Pontosan mi történt közted és Sandahl közöt tegnap este?
Semmi.
- Nem volt semmi. - Tudta, hogy te voltál az?
Nem volt ennyire egyszerű.
Láttalak csókolózni, Einar, lennél szíves egy kiserőfezíést enni?
Talán tudta, ki vagyok. Volt egy pillanat amikor nem voltam magam.
Abban a pillanatban én voltam Lili, ahogy ő is látta, hogy ..
- Érted? - De Lili nem létezik.
- Mi találtuk ki. - Tudom.
- Az csak egy játék volt! - Tudom, az volt.
De akkor...
- Valami megváltozott. - Ez képtelenség. Abba kell hagynunk.
Abba kell hagynunk, Einar.
Megpróbálom.
Újabb fejfájás?
Ez semmiség.
Kérsz valamit?
Jól vagyok.
Talán érdemes lenne orvoshoz menni.
Gerda.
Jól érzem magam.
Nem hittem, hogy eljön.
Nem.
Én sem.
Azt hittem, nem jössz vissza.
Ez képtelenség.
Tényleg?
A modell...
Einar unokatestvére.
Igen, a hasonlóság...
- Vannak még mások? - Igen, tanulmány sorozat a műteremben.
Ezek különbözőek...
Ezekért...
Nem tudom... lehet piacuk.
- Elviszi őket? - Nos, igen.
Jöjjön be.
Nincs sok időm.
Gerda Rasmussennel találkozik.
Nem szeretem ezeket a hazugságokat.
- Ő nagyon félt. - Miért nem beszél rólunk?
Nem tehetem.
Bocsánat.
Nem akarom felidegesíteni.
Jöjjön ide.
- Nem. - Igen.
Einar...
- Mit? - Ugyan már... minden rendben.
Nem értem.
Lili, kérem!
Nem tudom, mit akar.
- Én... - Nem tudom, mire gondol.
- Magát akarom! - Nem.
Lili. Lili! Lili, várjon!
Minden rendben?
Nem.
Henrik Sandahlnál voltam.
Azt gondoltam, talán tudta.
Ne, most ne.
Tehát...
szerelmes vagy belé?
Nem.
Nem, szeretlek, Gerda, csak téged. De Lili ő...
- Légy őszinte. - Azt akarom, hogy higgy nekem.
Te vagy az egyetlen, aki megért.
Meg kell mondanod, hogy mit tettek
Henrik és Lili...
amikor együtt voltak.
Csókolóztak?
- Több volt annál? - Nem.
Nem, Lili soha nem ment tovább, más férfiakkal. Ő nem...
Voltak más férfiak?
Volt egy másik, de az már régen volt.
Volt az a fiú, Hans...
Neki esett, és...
megcsókolta. Csak egyszer.
De aztán az apám bejött és rajtakapta őket.
Megpofozta Hansot.
Olyan mérges volt.
Nem tudom, mit mondjak.
Mi az?
- Annyira sajnálom... - Einar?
Annyira sajnálom...
- Sajnálom, nem érzem jól magam. - Einar, mi az? Einar?
Einar Einar......... Einar?
Mi történt?
Mi történik?
Tehát látta Dr. Andersen,
a súlyos orrvérzés rohamok után,
megállapította,
hogy az hasi görcsökkel jár együtt,
minden hónapban ugyanazon a napon.
Szóval,
mióta házasok?
- Hat éve. - Gyerek?
Nincs.
Rendszeres a szexuális kapcsolatuk?
Igen.
Talán ritkább...
ritkább, mint mielőtt elkezdett úgy öltözni, mint egy nő?
Szakember vagyok, Mr. Wegener. Lehet, hogy ön zavarban van,
de én nem.
Meséljen... Liliről.
Honnan jön?
Belülről.
Tudja a legvalószínűbb magyarázat minderre,
egy kémiai egyensúlyhiány?
Tényleg?
Üljön le az ágyra.
Ez megmagyarázná a fájdalmat,
a tudatzavarát és a meddőséget.
Reméljük, hogy ez az, mert ez olyasmi, amit lehet gyógyítani.
Erre semmi szükség. Nincs semmi bajom.
- Ez nem igaz. - Gerda ez nem lehet igaz.
A sugárzás egy csoda, Mr. Wegener:
Megszünteti a rosszat és megmenti a jót.
Biztos vagyok benne, hogy hamarosan rendbe jössz.
Feküdjön nyugodtan, Mr. Wegener.
Mr. Wegener!
Hogy érzi magát ma reggel?
Megsebezte Lilit.
Sajnálom, de a deviáns gondolatok a férjénél továbbra is fennállnak.
- Zárva tartja a szekrényét? - Persze, hogy nem.
Mrs. Wegener, nem ösztönzi Ön ezt az illúziót?
- Hát nem érti, hogy a férje beteg? - Nem.
Ez nem igaz. Bíztunk Önben.
Azért jöttünk, hogy a segítsen.
Gerda!
Hol volt?
Távol.
Miért, mi a baj?
Eladtam a Lili portrékat!
Elég nagy érdeklődés van most egy teljes kiállításra.
Ez nagyszerű!
És ez még nem minden.
Az Etienne Dufour Galéria
Párizsban, szeretné képviselni.
- Párizsban? - Igen, el kell mennie.
Most nem utazhatok el.
Gerda itt az alkalom,
elég sokáig várt erre.
Ezek a műkereskedők nehézkesek lehetnek.
kezelt perverzió.
Mit csinálsz?
Felkértek, egy kiállításra Párizsban.
- Ez nagyszerű! - Igen.
Mennünk kell!
Rasmussen azt mondta hogy ez a lehetőség.
Nem hiszem, hogy el tudok menni.
Majd én vigyázok rád.
- Azt hiszem, nem. - Éppen ezt nem tudod értem megtenni?
Mi folyik itt?
Kaptam egy levelet Hexlertől.
Be akar zárni engem.
Minden rendben lesz.
Tényleg.
Tudom.
Csak bízz bennem.
Bízom.
Einar is festő.
Kiállított már Párizsban?
Azt hiszem, a munkám egy kicsit befelé forduló a francia ízlésnek.
Elnézést...
- A modellje itt van? - Nincs.
Dániában maradt.
Ó, reméltem, hogy találkozom vele.
Tényleg?
Madame Gerda Wegener, Madame de la Roche.
Azt mondják, hogy ez olyan nőies.
És a szenvedély...
Ne, nem...
Sajnálom.
Ülsz moddellt?
Ahogy vagy.
Mint a művészeti iskolában.
A tanár...
hirtelen kiszolgáltatva a diáknak.
Úgy érzi, izgalmas.
Most nem tudok.
Sajnálom.
Hiányzol.
Hiányzik ahogy mellettem dolgozol.
Már nem emlékszem a tájra.
Nem emlékszem Vejle-re.
Nos, akkor segíts nekem ezzel a háttérrel.
Mi hiányzik?
Egy tó?
Egy parasztház, a távolság?
Gerda...
Játszik velünk!
Ismeri az árát.
Nézd, most mennem kell. Egy dán hölgy vár rám.
- Rendben. - Madame?
Hans Axgil.
Köszönöm, hogy fogadott.
Ne köszönje, nem tudom képviselni.
Nem foglalkozom a kortárs művészetttel.
Persze, én is tudom.
A kritikusok véleménye fantasztikus volt, de...
Talán ha beszélhetnénk, megmagyarázhatnám.
Tehát mikor érkezett?
Majdnem hat hónapja.
Nem tudom, Rasmussen miért adta meg a számom,
de örülök, hogy megtette.
Én kértem tőle.
Találkozni akartam, hogy lássan hogy néz ki.
Azt hiszem, gyerekkori barátja volt a férjemnek.
Ön házas?
Hozzámentem Einar Wegenerhez.
- Einar? - Emlékszik rá?
Persze, hogy emlékszem rá.
Nagyon jó barátok voltunk. Hogy van?
- Azt mondta, hogy egyszer megcsókolta. - Mit...?
Oh igaza...
igaza van, emlékszem.
Bolondoztunk a konyhában,
a nagyanyja köténye volt rajta.
Tudja, kisfiúk játszanak?
Olyan aranyos volt... meg kellett csókolnom.
Úgyhogy igen, megcsókoltam Einart.
A következő amire emlékszem, hogy az apja felpofozott.
Einar... Istenem...
Miért nincs itt ma?
Azt sem tudja, hogy itt vagyok.
Nem hiszem, hogy tetszene neki amiért segítséget kérek.
Nem ismerek itt senkit, és Einar...
El van tévedve.
Nem dolgozik.
Szüksége van valakire aki megérti.
Valakire, aki ismeri őt.
Egy barát kell neki.
Van egy új kereskedő, később átjön.
Szeretném, ha találkoznál vele.
Nem akarok új kereskedőt.
Nincs értelme. Alig dolgozom.
Ez változhat.
Nem hiszem.
Örülök, hogy segítesz.
Hans Axgil.
Vacsora La Delphine-nél 8-kor, majd idejön, hogy megnézze a festményeket.
Nagy szeretettel emlékszik rád.
Kézzel készült, és négy éves koromtól megvolt!
Einart még mindig elfogja a bűntudat a sárkánya miatt.
A sárkányom. Majd ugratom ezzel.
Nem,
ez túl kegyetlen.
Ha valaha ideér.
- Talán nem akar találkozni velem? - Nem.
Nem, ez nem igaz.
Talán rendelni kellene nélküle.
Gyakran hagyja egyedül?
Persze, hogy nem.
Csak vicceltem.
Visszajöhetek máskor, ha Einar inkább úgy gondolja.
Valójában,
ő is várja.
És jót tesz neki.
Ezt ismerem.
A Vejle-fjord, nem messze a házunktól.
Igen, ő festette, mielőtt elindultunk.
Lili?
Hans?
Hadd mutassam be,
Lili Wegener.
Einar unokatestvére otthonról.
El sem tudja képzelni, milyen boldog vagyok.
Találkoztunk már Vejle-ben,
de bizonyáta nem emlékszik.
Elvehetem a kabátot?
Természetesen.
Gyomorkeserűt, Hans?
Hirtelen olyan hideg lett.
Úgy érzem a hideget ezekben a napokban, nem tudom miért.
Tessék.
Köszönöm.
Sajnálom, hogy Einar nem lehet itt.
Azt mondta, hogy otthon Vejle-ben..
Ön volt a legjobb barátja.
Mindig azt tervezték, hogy elmennek!
- Ez igaz. - Ez a hely olyan unalmas!
Azt mondta, hogy ültek,
és együtt néztek,
túl a fjordon a tengerre,
a jövő felé.
Nagy álmaink voltak, igen.
Igen.
Ön volt az egyetlen, aki hagyta festeni nyugodtan.
Azt mondta neki, hogy rendben van, hogy festő lesz.
Portré vázlatot csinált rólam.
Vett egy követ, és lerajzolt egy sziklára az út mellett.
- Nem tudtam. - Igen.
- Szeretne többet látni Einar munkáiból? - Igen.
- Vannak még? - Persze, Lili.
Megtehetnénk ezt máskor?
Szeretnék többet megtudni önről, Hans.
- Nős? - Ööö, nem.
Nos, miért nem?
Nem bánod, ugye?
Hosszú ideje vagyok már egyedül...
megrögzött szokásokkal.
Úgy vélem, hogy a házasság az egyetlen dolog, ami reményt ad az életben.
Tényleg?
Igen létrehozni valami mást.
Ami több mint a kettő összege.
Szörnyű lenne, ha...
Sajnálom. Megbocsátanak?
Lili?
Most menjen el.
Hadd segítsek.
Kérem.
Bocsánat.
Jó éjszakát, Lili.
Jó éjszakát.
Nem hiszem, hogy észrevette. Mit gondolsz?
Nem tudom.
Azt hiszem, éppen időben jöttem ki.
Aludjunk.
Majd még beszélünk holnap.
Kölcsönkérhetném egy hálóinged?
Nem. Soha nem csináltuk még.
Lili soha nem aludt itt.
Nem számít, mit hordok.
Amikor álmodom,
azok Lili álmai.
- Egy új ruha? - És ez a tiéd.
Tetszik?
Igen.
Tökéletesen illik.
- Most pénzszűkéban vagyunk. - Tudom.
De most, hogy itt vagyok, ülhetek neked megint.
Jól ment korábban,nem?
Nem?
Gyerünk.
Ez jó.
Fejet.
Most.
- Nem, vissza! - Igen.
A gyűrű.
Köszönöm.
Ó, úgy értettem, hogy nem hiszem, hogy ...
Itt vannak.
Hogy van, asszonyom?
- Mrs. Venort, és gyönyörű. - Nem tudtam, hogy eljön.
Ez egy jó közönség.
Ő egy népszerű lány.
Köszönöm, hogy eljött.
Köszönöm, hogy meghívtak. Azt hittem, megfeledkezett rólam.
Sokat dolgoztunk.
Einar itt van?
- Utálja az ilyen dolgokat. - Milyen kár!
Önnek, úgy értem.
- Nem bánom. - Jól van?
Izgatott.
Egy barátom, Ulla Fonsmarck jön a városba,
a táncos. Talán ismeri.
Nem hiszem.
Elvihetem vacsorázni?
Ünnepelni?
Azt hiszem, kellene valaki.
Nem.
Köszönöm.
Gerda,
megbántottam?
Nem.
Gerda.
Én még mindig Einar felesége vagyok.
Hans!
Ó, Henri, hogy vagy?
Milyen szép este!
Abszolút!
Vegyen legalább egy esernyőt.
Nem, jól vagyok, tényleg.
Ha vár egy kicsit, akkor valaki elviszi.
Nem, semmi baj.
Oh Gerda, bőrig áztál.
Jól sikerült?
Mesélj, milyen volt?
Ha eljöttél volna tudnád.
Én... főztem vacsorát.
- El kellett volna jönnöd. - Hogy megünnepeljük.
Ez így nincs rendjén.
Régen együtt jártunk el.
Einarral jártatok el.
Hagyjuk ezt a hülye, ostoba játékot!
Kérlek, Gerda.
Jól tudod, hogy ez nem játék.
Ott, ott kellett volna lenned.
Mégis hogyan?
- Nézz már rám. - Nem szól minden rólad!
- Beszélnem kell Einarral. - Hadd segítsek, kérlek.
A férjemre van szükségem.
Hívd ide.
Nem lehet.
Beszélnem kell a férjemmel. A férjem ölelése kell.
Szükségem van rá.
Nem tudnád idehívni?
Legalább megpróbálnád?
Ne haragudj.
Gerda.
Mi a baj?
Minden rendben?
Gerda, várjon.
Várjon!
Nem hiszem, hogy képes ...
vagyok megadni neked amit szeretnél.
Nem tudom, meddig tudjuk folytatni.
Nem.
- Meg kellene mutatni valakinek. - Tudod, mi történt Hexlernél.
Olyan sovány.
Valami nincs rendben.
Talán azt szeretné, hogy fitt legyen?
Figyelj,
van egy orvos,
egy női klinikát vezet Drezdában.
Érdeklik az olyan férfiak mint Einar.
Akik
össze vannak zavarodva.
És akik mások.
Gyakran jár Párizsban. Csak beszélj vele.
Te ébren vagy?
Hogy érzed magad?
Gyere.
Nem tudok, el kell mennem valahová.
Hová?
S-sajnálom, én...
Nem tudom, meddig leszek képes lépést tartani.
Tudom.
Szeretlek.
És meg fogom találni a választ.
A paráznaság tudományos vizsgálata
A normális és az abnormális férfi
Victor?!
- Nézd, ott. - Köcsög.
Ez egy leszbikus?
Nem, nem nő.
Gyere, gyere, gyere!
- Jó reggelt. - Buzi!
Mi a neve, uram?
- English? - Angol.
Beszélsz angolul?
Fiú vagy lány vagy?
Van egy...
Mi vagy te? Huh?
- Ne félj. - Gyerekek.
Viccel.
Állj fel.
Tartsd fel.
A vevő nem tud várni, sajnálom.
Einar.
Te jó vagy ebben.
Egy ideig bokszoltam.
Kár, hogy nem voltál velem korábban.
Sajnálom, hogy nem találkoztunk korábban.
Semmi gond.
Jó, hogy, most itt vagy.
Nem szerettem volna, hogy Gerda így lásson.
Van elég gondja.
Mi történt veled?
Nem értem.
Én sem tudom.
De nem hiszem, hogy ez valami új.
Még visszanyúlik Vejle-be.
Sajnálom.
Mi?
Más voltam.
Vejle-ben nem sok kellett, hogy valaki más legyen.
Így lettünk barátok.
Minden reggel
megígérem magamnak, hogy egész nap Einar leszek.
De Einarból olyan kevés maradt.
Azért gondolod ezeket a dolgokat mert kimerültél.
Néha azt gondolom,
hogy megölöm Einart.
De csak a gondolat, hogy megölöm Lilit is, visszatart.
Lásd be kell valaki.
- Egy orvos. - Nem.
- Igen. - Nem kellenek orvosok.
Segítek találni valakit.
Meg kell próbálnod.
A zavart identitás.
Kicsi lyukakat fúrok...
itt és itt.
Figyelmesen hallgattam, és attól tartok, nincs jó hírem.
Ön homoszexuális.
Nem igazán tudom, milyen segítségre van szükségem.
De nem tudok élni anélkül, hogy tudnám, ki vagyok.
Kérem, bocsásson meg egy pillanatra.
"Skizofrénia"
Gondolod, hogy őrült vagyok?
Az orvosok mondták?
Sajnálom, tudom, hogy megbeszéltük, soha többé de...,
- Nézz rám. - Te nem vagy őrült.
Lehet, hogy én vagyok az oka?
Hogy?
Néha eltűnődöm,
ha nem lett volna az a festmény...
Ó, Gerda, nem...
Segítettél életre kelteni Lilit, de mindig is itt volt...
- Mindig is várt... - Most megbetegít.
Nem tudom, mit tegyek.
Az orvosok nem tudtak segíteni.
Megpróbálsz még egyet?
- Warnekros... Einar. - Örvendek.
Örülök, hogy találkoztunk.
Mit gondol el tudja mondani, min megy keresztül, Mr. Wegener?
Professzor Warnekros, az a helyzet, hogy...
azt hiszem, hogy nő vagyok.
Belül.
És én is azt hiszem.
Valószínűleg azt gondolja, hogy őrült vagyok.
Hogy mindketten azok vagyunk...
Nos,
vannak emberek, akik azt hiszik, hogy én vagyok őrült.
Azt hiszem, igaza van.
Találkoztam egy másik... Önhöz hasonló férfival.
Követtem az esetét...
Persze a kollégáim ellenére.
Azt mondtam neki, megoperálom hogy teljesen nő legyen.
Ez volt az, amit igazán akart.
- Valóban lehetséges? - Mi történt a férfival?
- A műtét sikeres volt? - Az első műtét reggelén elszökött.
- Túlságosan félt. - Én nem tenném. Én...
Talán ő volt az bölcs.
Ilyen műtétet soha nem próbáltak még azelőtt... soha.
Professzor Warnekros, mi ez a műtét?
Ez két műtét...
először teljesen eltávolítjuk a férfi nemi szerveket.
Másodsor, ha újra elég erős,
kialakítjuk a hüvelyt.
A változás visszafordíthatatlan.
És nagy a kudarc kockázata.
Fertőzések.
- Szövődmények. - Túl veszélyes.
Ez az egyetlen reményem.
Holnap délben elutazom Drezdába.
Mrs. Wegener,
azt hiszem tudok segíteni a férjén.
De nem lesz a férje, amikor befejeztem.
Furcsán érzem magam ebben az öltözékben.
Ez fontos.
Hans azt mondja, hogy a németek nem ellenőrzik a papírokat.
Már majdnem ott vagy.
Nem találkozunk újra.
Nem sok embert szerettem az életemben.
Ti ketten köztük vagytok.
Vigyázz magadra.
Reméltem, hogy megengeded, hogy veled menjek.
Nem lehet.
Einart szereted.
El kell őt engednem.
Tessék...
Fogd ezt.
Hello.
A nevem Lili, és Warnekros professzorhoz jöttem.
Lili, mi?
Elbe...
Lili Elbe, mint a folyó.
Persze.
Kérem, foglaljon ott helyet.
Tényleg várnom kell?
Csak egy hetet.
Azt szeretném, hogy pihenjen. Szedjen fel néhány kilót.
Nem kockáztathatjuk a fertőzést.
Amire mi készülünk, ahhoz
az kell, hogy felerősödjön.
Ez nem az én testem, professzor.
Kérem vegye el.
Babát vár.
És Ön?
Ó, nem, nem.
Beteg vagyok belül.
De Warnekros professzor segít rajtam.
És utána lehet majd gyereke?
Nem tudom.
Remélem.
Gerda, miért nem megy el?
- Megkért, hogy ne menjek. - Védeni akarta Önt.
- Ott kellene lennie. Elkísérem. - Ha elmegyek, akkor egyedül megyek.
- Most úgy beszél, mint Einar. - Olyan vagyok, mint Einar.
- Mit akar, mit tegyek? - Azt akarom, hogy menjen el.
Tényleg?
Nem... én... sajnálom...
Visszanyerte eszméletét egy pillanatra.
Kellett neki egy nagy adag a morfin, természetesen.
Ahogy azt vártuk.
Ne mozogjon Lili, ez csak ront a helyzeten.
Istenem.
Lélegezzen.
Itt vagyok.
Minden rendben.
Már itt vagyok.
Lili.
Egyre jobban érzem magam, mikor hallgatom a ceruzádat.
Mindig jobbra rajzoltál, mint amilyen voltam.
Azzá lettem amit rajzolsz...
Megszépítettél engem,
Most erőt adsz engem.
Te olyan erős vagy.
Visszamegyünk majd Dániába, Gerda?
Hazamegyünk?
Lili...
Elkésel.
A piruláid......
Két óránként. És előtte enni kell valamit.
Van néhány mandulás csók a táskámban.
És ezeket,
csak akkor, ha szükség van rájuk.
Sok szerencsét.
Ne felejtsék el, hogy bevásárolni a Fonnesbech-nál,
nem csak vásárlás, ez egy élmény.
Te Párizsban éltél, nem igaz?
Igen.
Hadd tudja mindenki!
A bolt egy színpad, azért vagyunk itt, hogy játszunk!
Párizsban egy hölgy soha, még álmában sem
permetezi a parfümöt közvetlenül magára.
Nem, a levegőbe permetezi,
aztán keresztül sétál rajta. Voila.
Próbálja meg.
Voila!
- Köszönöm. - Nem fair, hogy tiéd a legjobb fogak,
és a legkeskenyebb csípő az egész boltban.
Tényleg, hogy csinálod, mikor annyi cukrot eszel?
Ó, a trükk az, hogy ne egyél mást.
- Viszlát holnap! - Holnap találkozunk!
- Viszlát, Lili. - Viszlát.
Lili, jössz?
Tudod egy éjjel a múlt héten, nagyon furcsa álmom volt.
- Mi volt az? - Azt álmodtam, hogy férjhez mentél.
- Gondolod, hogy valaha is megtörténhet? - Ki tudja?
Annyi különös dolog történt.
Nagyon szeretnék Gerda.
Nem is olyan régen... házasok voltunk te és én.
Te... és Einar.
Tudom, hogy Einar. De valójában...
az te voltál... és én.
Lili!
Tényleg Ön az?
Azt hiszem, igen.
Szóval, mire céloz....
ez egy... egy orvos...aki
beavatozott...
hogy kijavítsa a természet tévedését.
- Nővé alakította? - Nem, Isten teremtett engem nőnek.
Az orvosok... az orvos
Kigyógyított a betegségből, ami az álruhám volt.
Egy igazi nő?
Kell majd egy új füzet, ha így folytatod.
Amikor Warnekros professzor javasolta a naplót,
azt hittem, hogy nem lesz mit írni.
Ez segít...
- megérteni a dolgokat. - Talán meg kellene próbálni.
Szóval?
Élvezed a munkát Fonnesbech-nál?
Most legalább...
élvezem...része vagyok valaminek.
Soha nem gondolsz arra, hogy festesz?
- Lehet, hogy jó vagy benne. - Gerda, nő akarok lenni,
nem festő.
Hát, a kettő nem zárja ki egymást.
Kíváncsi vagyok, hogy mit festenél, ez minden.
Néha nehéz tudni, hogy mi van a...
Most vetted be. Néhány perccel ezelőtt.
Gerda, tudom, mit csinálok.
Egy kis friss levegőre van szükségem.
Tudod, néha kíváncsi vagyok, miért hagytad, hogy keresztülmenjek mindezen,
ha azt hitted, hogy minden ugyanúgy marad utána.
Nem tudom.
De megígértem Einarnak, hogy a gondodat viselem.
Az Ég szerelmére, Gerda, Einar márpedig halott.
Mindkettőnknek el kell fogadnia.
Gondoskodtál rólam, de most nekem kell vigyáznom magamra.
Élnem kell az életem.
És neked ugyanazt kell tenned.
Gyerünk, Hvappe.
Igen.
Londonban?
- Sürgős? - Nem, semmi baj.
Csak mondja meg neki...
mondja meg neki, hogy Koppenhágában szép nap van.
- Jó reggelt. - Jó reggelt.
Ez nem az amire gondolsz.
Henrik meleg, így nincs semmi köztünk.
De el kellett volna mondanom, hogy találkoztam vele.
Nem, nem kellett.
Csak egy barát, Gerda. Valaki akivel beszélgetek.
Mert velem nem lehet beszélgetni.
Döntöttem.
Visszamegyek Drezdába, a második műtétre.
- Ez túl korai. - Nem, itt az ideje.
- Be kell fejeznem, amit elkezdtem. - Nem vagy elég erős.
Warnekros professzor szerint az vagyok.
Warnekros? Warnekros nem látott.
Én döntöttem, Gerda.
- Belehalhatsz. - Én megyek pénteken. Eljössz velem?
Nem segítek, hogy kárt tégy magadban.
Gerda, jössz?
Ez nehezebb lesz, mint az első műtét.
Érti?
Igen, tudom.
Ez egy bonyolult műtét.
És egész idő alatt aludni fogok.
- Igen, így lesz. - És ott lesz, amikor felébredek?
Természetesen.
Szeretnék egy férjet, aki úgy néz ki, mint Ön.
Talán egy gyereket egy nap.
Mint egy igazi nő.
Mindent a maga idejében.
Pihenjen egy kicsit. Jó éjszakát.
Még mindig haragszol rám?
Nem haragszom rád.
Aggódom miattad.
Meghallgattad a kívánságomat, Gerda.
Amikor senki más nem hallgatott meg,
meghallottad.
Gyere...
mindkettőnnek pienni kell. Majd alszom a kanapén.
- Nem, menjel a kis szállodádba. - Nem bánom.
Fogd ezt, olyan hideg van.
- Nem. - Kérlek.
Tartsd meg.
Egyelőre.
Minden rendben lesz.
Igen.
- Aludj jól. - Jó éjszakát.
Jó estét.
- 9-es szoba, kérem. - 9-es, igen, persze.
Köszönöm.
Hans?
Minden rendben.
Minden rendben lesz.
Elbe kisasszony?
Itt az idő.
Sok szerencsét mindenkinek.
Warnekros Professzor beszélni szeretne önökkel...
Sok vért veszített. Most igyekszünk levinni a lázát.
Van esély, hogy levigyük,de...
hogy őszinte legyek,
a kilátások nem...
Feküdj nyugodtan. Minden rendben.
Lili.
Hogy vagy Lili?
Én...
önmagam vagyok.
Tudnod kell, hogy aggódtunk!
Kimehetek...
Gerda?
A kertbe?
Pihenned kell.
Kérlek.
Nem kell aggódnod miattam többé, Gerda.
Ez egy régi megszokás.
Lassan változom.
Hogy is érdemelhetem meg ezt a szeretetet?
Nincs semmi amitől félnem kellene.
Nem.
Tegnap éjjel...
volt a legszebb álmom.
Azt álmodtam, hogy gyermek voltam anyám karjaiban.
Rám nézett,
és Lilinek hívott.
Lili.
Lili!
Nem, hagyd!
Hadd repüljön.
Lili Elbe naplói váltak az úttörő memoárok alapjává,
1933-ban jelent meg, "Férfiből nő" címmel.
Bátorsága és úttörő szelleme mindig is inspirálta
napjaink transznemű mozgalmait.
Gerda tovább festette Lili portréit, élete végéig.