Cineva mi-a spus cândva
că, dacă stai destul timp nemişcat în pădure,
o să vezi semnele unei lupte ascunse.
O luptă între forţele vieţii şi descompunere.
Supravieţuirea pădurii depinde de rezultatul bătăliei.
Şi tabăra celor buni are nevoie de tot ajutorul posibil.
Dacă nu mă credeţi, uitaţi-vă cu atenţie.
Dacă tot nu credeţi, fiţi şi mai atenţi.
- Vrei să te duc eu ? - N-am nevoie de ajutorul tău !
- Se termină creanga. - Tot n-am nevoie de ajutorul tău.
- De ce nu eşti cu grupul tău ? - Ce ? Zbor mai repede singur.
Cum de nu înţelegi ? Nu eşti singur în echipă.
Mai ţipă şi la ei.
Ai auzit ? Ce să fac cu copilul ăsta ?
Ai dreptate.
Ai problemele tale.
Eşti frunzman. Ştii cât de importantă e ziua de azi.
Mă gândesc că poate nu sunt făcut pentru aşa ceva.
Asta e problema. Eşti făcut pentru asta !
Dar m-am săturat să aştept s-o dovedeşti.
Ia o pasăre şi întoarce-te la Oaza Lunii, altfel s-a terminat cu tine.
- Nu mă ajuţi ? - Tocmai am făcut-o.
Bine. Pot să sar de aici.
Mă ţin după ultimul care a căzut.
Cade !
Pun pariu că nu aveau asemenea gângănii în oraş.
- Da, deja îmi lipseşte. - Vorbeşte !
- Te preocupă ceva ? - Ce îi spui unui străin ?
- Străin ? Ne ştim de 20 de minute. - Nu tu... Larry.
- Mă refer la cel pe care-l vizitez. - Te las aici cu cineva necunoscut ?
E în regulă, n-am fost mereu străini.
Poate că lucrurile vor fi diferite acum.
Asta nu e casă, sunt termite care se ţin de mână. Fără supărare.
- Nicio grijă, Lar. O să fiu... - Sună-mă dacă vrei să fugi.
Bine.
Hei !
E cineva acasă ?
Hei !
Nu, ar trebui să inspectez albina asta.
Nu, e acolo.
Avem... Am avut... Nu, e aici. Să vedem.
E făcută din... Doamne !
Nu ştiu, o ghindă lustruită şi piele ? Poate o blană de şoarece.
Scuzaţi-mă.
Corecţie, nu e blană de şoarece. Poate de şoarece-de-câmp.
Ar putea fi un şobolan.
Bună, tată !
- Mary Katherine ! - Da.
Ai ajuns !
- Da. - Nu ştiam că azi e azi.
Întotdeauna e.
Lasă-mă să te privesc.
Semeni cu mama ta. Aşa arăta şi ea.
- Ai arăta, înţelegi... - Tată.
Vrei să vorbim despre asta ?
Mulţumesc, dar am citit despre cele cinci etape ale suferinţei.
Le iau pe rând. Mi-e mai bine aşa.
Vreau să vorbim despre câteva lucruri.
Ozzy !
- Uite cine s-a întors ! - Ozzy ? Mai trăieşte ?
În mare parte.
Are doar trei picioare, dar o să fugă cu prima ocazie.
Ozzy, salută !
- Aici, băiete ! - S-a dus !
Nu mai vede bine la distanţă, are tendinţa să meargă în cerc.
Dar a fost mai aproape decât de obicei.
Îşi aminteşte de tine !
Am o surpriză pentru tine.
Urmează-mă şi priveşte.
Ozzy, nu ! Fără pupături.
Am ajuns. Bine ai venit acasă !
- Parcă n-aş fi plecat niciodată ! - Ai aici toate lucrurile, păpuşile,
fotografiile, ţestoasa.
Doamne !
Mă bucur că te-ai întors, Mary Katherine.
Acum mi se spune MK.
MK.
Îmi place. E mai matur.
- Trebuie să răspunzi ? - Nu. Era unul dintre senzori.
Am multe pe cap. Azi e o zi neobişnuită.
E lună plină şi solstiţiu de vară, coincid doar o dată la o sută de ani.
Îţi dai seama că e o nebunie aici.
Probabil că ai nevoie de timp, să te instalezi.
Te las să te faci comodă, Mary Kather...
Cine e Mary Katherine ? Voiam să spun MK.
Bine, mamă, încerc.
Aşa ne-am înţeles.
Vai...
Mamă, o să-i ratezi !
Frunzmanilor !
Ce ?
Regină Tara, trebuie să discutăm despre ceremonia de azi.
- Bogganii au trecut iar graniţa. - Nu stai destul la soare.
Da, e Ronin.
Şi eu cred că arată aiurea în genunchi, dar nu-l pot împiedica s-o facă.
Cred că bogganii ne studiază apărarea.
Ar face orice să te împiedice să alegi un moştenitor.
Nicio grijă, am un plan.
Când eram copii, nu era aşa de serios.
- Vrei să afli planul meu ? - Avea un zâmbet drăgălaş.
În locul unei ceremonii publice, mă duc cu un pluton micuţ,
mă prefac că ne-am oprit să bem ceva. Iau un mugure şi vi-l aduc înapoi.
Înfloreşte, viaţa în pădure continuă. Intrăm şi ieşim.
Nu merge aşa.
Nu pot alege dacă nu sunt acolo.
Contează ce simt.
Mă influenţează mugurii,
mă influenţează pădurea, sunt influenţată de noi toţi.
Asta e.
- Nu ai sentimente, Ronin ? - Ba da, simt că e o idee proastă.
Bogganii n-au fost niciodată atât de agresivi.
Nu sunt complet neajutorată.
Ştiu asta.
Dar eşti viaţa pădurii. E de datoria mea să am grijă de tine.
- Doar de asta o faci ? - Nu e suficient ?
- Dacă ăsta e singurul motiv. - Maiestate.
Da ?
Nu mă gâdil.
Dar te gâdilai !
Foarte bine. Îţi înţeleg îngrijorarea,
dar e singura zi în 100 de ani când pot alege un moştenitor.
Dacă nu o fac azi,
n-o să mai existe un viitor de protejat.
Nu cred că am văzut salutul, boggan.
Am avut o dispută cu nişte frunzmani de dimineaţă.
Un şobolan a fost prins în schimbul de focuri,
aşa că am o haină nouă.
E ca a ta !
Ai găsit locul ceremoniei ?
Da, domnule !
- Era în afara graniţelor. - Graniţele lor ?
Frunzmanii cred că ne pot izola,
ne înconjoară frumoasa insulă a putreziciunii
cu hidoşenia lor de pădure verde.
Câtă aroganţă !
Totul în numele echilibrului. M-am săturat de echilibru !
Oricâtă pădure am distruge,
regina o reface dintr-o mişcare a mâinii.
Trebuie tăiată de la rădăcină !
Exact.
Azi o să le arătăm că nu poţi opri putreziciunea.
Dacă regina moare fără moştenitor,
frunzmanii nu pot reface nimic.
Echilibrul se întoarce în favoarea noastră pe vecie.
Iar noi doi vom conduce
un regat disperat, deshidratat.
N-o să te dezamăgesc...
Tată.
Ştiu asta.
Îţi stă bine în şobolan. Pari mai slab.
Da !
Atenţie !
Vine vedeta clasei.
- Unde ai fost ? - Eşti supărat ?
Mi-ai spus să mă întorc, am făcut-o. Pe asta !
Vrei să te laud pentru asta ? Ai întârziat.
Găseşte o pasăre adevărată şi întoarce-te la grupul tău.
Ştii ce ? Nu.
- Ce ai spus ? - N-o fac.
Nu mai sunt copil, m-am săturat să mă tratezi aşa.
Încerc să te ajut, am grijă de tine.
- Nu ţi-am cerut să faci asta. - Tatăl tău mi-a cerut-o.
Poţi să te opreşti.
Te absolv de orice răspundere în creşterea micului Nod.
Nu îmi întoarce spatele. Sunt superiorul tău !
Nu mai eşti.
Îmi dau demisia.
Aşa. Uşor !
- La ce te uiţi ? - La nimic. N-am nicio părere.
Încălecaţi !
Paradă ! Distracţie ! Zâmbeşte !
Tată !
E momentul potrivit să discutăm ?
Vin imediat.
Ozzy ! Opreşte-te !
Adu camera !
De ce ai camere de supraveghere ?
Oamenii de pe aici fură ziare vechi ?
Nu sunt camere de supraveghere.
Am o reţea în toată pădurea.
Nu ştiu ce ţi-a spus mama ta despre munca mea.
Nimic.
Doar că tu crezi nejustificat
într-o societate avansată de omuleţi care trăiesc în pădure
şi asta ţi-a distrus cariera şi căsnicia.
Sau aşa ceva.
Da...
Mama ta a avut mereu un simţ al umorului minunat.
Dar nu cred în zadar. Ştiu că există.
E vorba de intuiţie. Cum savanţii au intuit existenţa atomului.
Micuţii ăştia sunt o parte importantă a ecosistemului,
sunt motorul său, o voi dovedi.
Ai sunete de liliac pe iPod ? De ce ?
Ca să le studiez. De fapt, nu-ţi intră în păr.
E doar un mit. Dar încercam să identific
frecvenţele care fac liliecii să-şi găsească semenii.
Am încetinit sunetele şi le-am trecut prin nişte filtre.
Ghici ce am auzit !
- Voci ? - Da !
- Nu e super ? - Bine...
Dacă omuleţii zboară prin pădure, cum de nu i-am văzut niciodată ?
Asta e uşor.
Din acelaşi motiv pentru care nu-i auzim.
Sunt prea rapizi, ca insectele.
Nu te-ai întrebat de ce e greu să prinzi o muscă ?
Teoria mea e că trăiesc mai repede. Într-o dimensiune diferită.
Oricât de rapizi ne-am crede, pentru ei suntem mari, proşti
şi lenţi.
Ai văzut vreodată unul ?
Ştii... Ştii ce ?
Doar pentru că n-ai văzut ceva nu înseamnă că nu există.
Asta e...
Hai !
Trebuie să discutăm.
- Ştiu că sunt multe informaţii. - Mă refer la noi.
Nu, o facem împreună.
Amândoi. Am făcut asta pentru tine.
Tată, uite...
Sunt destul de mare ca să stau singură, aşa că ar fi mai bine dacă...
Nu vrei să stai aici ? Asta e ?
Nu e asta.
Vreau să încetezi cu toate astea !
Să fii normal. Vreau un tată care nu e...
Bine. E serios.
Se întâmplă ceva important. Stai să găsesc...
- Unde te duci ? - O să investighez...
Trebuie să se întâmple ceva.
- Să vedem... Unde mi-e camera ? - Vorbeşti serios ?
Trebuie să prinzi chestiile astea în timp ce se întâmplă,
altfel ratezi o ocazie unică.
Ratezi o ocazie acum ! Mă asculţi, măcar ?
Trebuie să mă crezi. Sunt aproape.
Am nevoie doar de un mic progres. Ăsta ar putea fi.
O lămurim când mă întorc !
Promit !
Sigur, tată.
O să fiu aici.
În lumea reală.
Pa, Ozzy !
Nu e vina ta.
Larry ? Am nevoie de taxi.
Vino să mă iei... Alo ?
N-am semnal.
Ozzy, aici ! Stai ! Fă pe mortul !
Cum de eşti atât de rapid cu trei picioare ?
Ozzy !
- Nu e drăguţă ? - E super !
A mutat copacii cu puterea minţii.
Mamă, pot să fiu regină când mă fac mare ?
Nu merge aşa.
Azi, regina Tara cedează puterea unui mugure special,
pentru ca viaţa pădurii să continue.
E foarte misterios şi...
Ce faci ?
Mamă, am reuşit !
Ce ?
Vine !
Să nu mă faci de râs, mi-ai răpi şansa de a deveni frunzman.
De ce vrei să fii frunzman ? Trebuie să poarte uniforme.
Mie-mi place să fiu dezbrăcat.
Vezi asta ?
Nu face asta, e scârbos.
Ştiu că şi tu ai burtică.
- Domnilor... - Maiestate !
E în regulă. Relaxaţi-vă, eu sunt.
Mub, Grub, e un grup de muguri foarte frumos.
O să-mi fie greu să aleg unul. Aveţi vreun preferat ?
- Maiestate, au fost discuţii serioase. - Ne-am tot răzgândit.
O să vedeţi selecţia de mărimi, densităţi şi culori diverse.
Cu atâtea variabile, nu poţi să te pripeşti.
Bum ! Ăsta e. Cel mai mare.
E şi asta o posibilitate.
Ce ziceţi de ăsta ?
Care ? Ăsta ?
- Serios ? Dar e... - Perfect !
Excelentă alegere, Maiestate.
Uneori, cel mai mare nu e cel mai bun.
Ţi-am spus că nu îi plac chestiile ţipătoare. Spre deosebire de tine, are eleganţă.
Ăsta e.
Ăsta e alesul.
Boggani.
Maiestate, la barjă !
Ţi-am spus că e super !
Menţineţi formaţia !
Asta e, Mub ! Şansa mea să fiu...
Să fii ce ?
Ronin !
Ozzy ?
Hai, Ozzy !
Eram mai numeroşi, i-am luat prin surprindere.
Cum de pierdem ?
Răbdare, fiule. Pădurea n-a crescut într-o zi.
Dar o putem distruge în una, nu ?
Aşa te vreau.
Ia mugurele, eu o iau pe regină.
Frumos !
- Îmi furi mişcările. - Maiestate, veniţi cu mine !
Du-o într-un loc sigur. Trebuie să-i atrag departe de grup.
Eşti eroina mea !
Bine... Poate că aveai dreptate.
Aminteşte-mi să mă împăunez mai târziu.
Fiule ! Nu !
Ozzy !
Eşti bine ?
E o săgeată.
S-o scot ? Nu ştiu ce să fac.
Du mugurele la Nim Galuu.
Unde ? Ai nevoie de doctor. Să sune cineva...
Ce-i asta ?
E viaţa pădurii.
Tara !
Ce serios eşti !
Îmi pare rău.
Ce ţi-a spus ?
Ceva legat de un cal ? Sau o gală ?
- Nim Galuu. - Păzitorul pergamentului.
Nu ştim nimic despre mugure, fără Tara.
Poate că el ştie.
Du frunzmanii la Oaza Lunii. Fortifică-l. Ai grijă de ceilalţi.
Şi tu ?
Mandrake o să caute mugurele ăsta,
dar n-o să caute un frunzman care călătoreşte singur.
Nu la asta mă refeream.
Ştiu la ce te refereai.
O să te anunţ când ajung la Nim.
Cine sunteţi ? E o reconstituire ?
- Ce gânganie mare ! - Nu, e de mărime medie.
Atunci sunt eu mică ?
Nu !
Nu ştiu de ce regina te-a adus aici,
dar ţi-a dat mugurele, aşa că trebuie să vii cu mine.
- Fă-mă mare ! - Poftim ?
Nu plec nicăieri, până nu mă faci iar mare.
Ştii ce ? Nu fac magie.
Vorbeşte cu Nim Galuu despre asta, poate ştie el ceva.
- Poate ? - Nu te grăbi, soldăţelule !
Nu tragi de mugure.
Mai ales când e prins de ceva atât de frumos.
- Melci vorbitori. - El e melc.
Eu sunt limax. N-am cochilie. Mă încetineşte.
Ronin, nu ? Şeful frunzmanilor ?
Sunt un mare admirator. Îmi place ce faci cu mandibula.
Da, asta !
Suntem îngrijitorii oficiali ai mugurelului.
- Nu poate supravieţui fără noi. - Îl menţinem umed.
- E specialitatea noastră. - Glumiţi.
Nu glumiţi. Bine.
Vestea decesului reginei se va duce repede,
noi trebuie să fim şi mai rapizi.
Ne trebuie încă o pasăre, pentru greutatea suplimentară.
O pasăre. Sigur.
Se întâmplă să faci parte dintr-o societate avansată
de omuleţi ai pădurii ?
Unii sunt mai avansaţi decât alţii.
Încă o tură. Concurenţii vor victoria
şi e normal, în public se fac pariuri serioase.
Sunt în pluton...
Aici e locul meu !
- Locul tău e la coadă ! - La curse ! Cel mai bun câştigă.
Fără alte reguli, nu-ţi spune nimeni ce să faci.
Vorbeşti prea mult ! Şi nu câştigi cursa asta !
Scuze, nu te aud, sunt prea rapid !
Frumos sac de purici !
Nu contează pasărea, ci cum zbori pe ea.
Da ? Dovedeşte-o ! Aport !
E un truc murdar, dar exact asta am venit să vedem.
Ultimul tur !
E o cursă de păsări, nu o paradă. Se pare că Nod e eliminat din cursă.
Staţi puţin, e... Nod nu e încă învins.
Nu lăsaţi bătrâna pasăre să vă păcălească.
- Puştiul îşi revine ! - Ştii ce facem dacă învingi ?
Nu ştiu, pierdeţi ?
E ultima tură. Sunt cioc la cioc, aripă la aripă...
Nod câştigă la o pană ! Favoritul obţine victoria.
Pun pariu că multă lume e fericită în public.
Asta e tot ce poţi ?
- Cum a fost ? - Mai bine.
Nod, ştii că-mi placi.
- Şi dv. îmi plăceţi, d-le Bufo. - Dar nu faci ce am stabilit.
- Am stabilit că pierzi, dar tu câştigi. - N-am ce face, sunt rapid.
Dacă vreţi să pierd, daţi-mi adversari mai buni.
Se numeşte muncă în echipă.
Poate dacă ai fi înţeles asta, frunzmanii nu te-ar fi dat afară.
Nu m-au dat afară, am demisionat.
Îţi admir spiritul independent, Nod, o să-mi lipsească.
Daţi-l cuiva să-l mănânce. Un şarpe ar fi bun.
Nu, şerpii te înghit întreg.
Dacă-l pui într-un cuib de viespi, ai parte de spectacol.
E Ronin, apărătorul celor slabi,
distrugătorul petrecerilor, vrea să ne strice distracţia.
N-am stricat tot. Te-am lăsat să-l loveşti.
- De două ori. - Ţopăie de aici, broscuţo !
Uşor, Ronin ! E o pădure mare. Până şi frunzmanii trebuie să doarmă.
Pierzi timpul de pomană. Nu mă întorc.
- Nu te-am rugat asta. - Înţeleg. Psihologie inversă.
Mă faci să mă simt vinovat, ca să te implor.
N-am venit după tine. Regina a murit.
- Ce ? Cum ? - O ambuscadă a bogganilor.
Ronin, nu ştiu ce să spun.
Era... Îmi pare rău.
Ce se va întâmpla cu noi, cu pădurea ?
Dacă nu ducem mugurele la Nim Galuu, pădurea va muri.
- Stai să-mi iau şaua. - Ce ? Nu. Nu ţi-am cerut ajutorul.
Serios ? Pentru că se pare că ai nevoie de un călăreţ cu...
Capacitatea ta de a încasa pumni ?
Situaţia e disperată. Să nu devină fără speranţă.
Cine vine cu tine ? Cine e în faţă ?
- Ia-ţi şaua. - Îmi iau şaua.
N-are nicio... Are logică.
Mary Katherine, n-o să-ţi vină să crezi ce date am !
Sunt peste orice limită ! Vântul, ploaia, fulgerul !
Şi păsările zburau pe furtună !
Asta nu e normal. Asta ar dovedi...
Ştii ce ? O să pregătesc masa şi o să-ţi povestesc.
Ozzy, ce cauţi afară ?
Ai văzut şi tu ? Spune-mi că da !
Mary Katheri... Nu, MK !
MK, despre ce voiai să vorbim ?
Ce e, Ozzy ?
- Eu sunt Nod. - Bună ! MK.
Poţi să te uiţi în direcţia în care zboară pasărea ?
Nu-ţi face griji. Practic zboară singură.
Foarte bine, pentru că mersul pe păsări e ceva nou pentru mine.
Serios ? Trebuie să îndreptăm asta. Prinde-mă cu braţele.
- Abia te-am cunoscut. - Bine, dar trebuie să te ţii de ceva.
Ce-i cu tine ?
Ştii cât de greu e să faci asta fără să cazi ?
- Acum ştiu. - Nod, ţine bine pasărea.
Încerc să menţin atmosfera
relaxată.
- Ce a făcut asta ? - Mandrake.
Puterea Tarei l-a controlat mereu.
Acum, nimic nu poate vindeca ce distruge el.
În afară de acel mugure.
- Trebuie să ocolim. - Pentru o iscoadă ?
Ai văzut vreodată un singur boggan ?
- Ţine-te de mine. - Tot abia te cunosc.
Nod, stai !
La pământ !
Pe aici !
Pe dincolo !
- Ce-a fost asta ? - N-ai mai văzut un boggan ?
Cineva a avut o copilărie fericită.
Să ne regrupăm.
Sus, cu chestiile alea ?
Era să ne ucidă.
Nu te întoarce.
- E un boogie ? - Vino lent spre mine !
E un şoarece.
Salut, şoricel ! Era să-l sperii.
Ce faci ?
Uite ce lăbuţe micuţe şi ce mustăţi !
Hei ! Mai e un om !
- Sari ! - Nu pot sări atât.
- Ai văzut ce am făcut ? - Sari de acolo !
Excelent !
Aici !
Şoricel blănos.
Frumoasă coadă ! E flexibilă.
Ajutor !
Au mustăţi foarte sensibile.
Mă descurcam.
Eşti bine ?
Tată ? Am avut un vis tare ciudat.
Erau melci vorbitori, soldăţei micuţi şi...
- Bună ! - Fir-ar să fie !
Să mergem !
Unde sunt şoareci trebuie să fie şi veveriţe.
Un nou aranjament.
- Tu vii cu mine. - Mulţumesc.
- Tu mergi cu melcii. - Dezgustător !
- Avem o problemă ? - Nu cred.
Ce-a fost asta ? O mică discuţie ? Ce drăguţ !
- Încerci să te bagi ? - Ce tot spui ?
E un cod între bărbaţi. E cam aşa ceva.
Eu am văzut-o primul.
Eşti melc !
Şi ce ? Crezi că te vrea pe tine ?
Uită-te la tine !
Da, nu poţi, pentru că ai ochii fixaţi în cap.
Ce-i, faţă plată ? O să plângi ?
Vrei s-o sun pe mămica ta cu faţă plată ?
Ştii că nu mă jigneşti, nu ? Doar mă scârbeşti.
Ai fost avertizat.
Dacă nu e un moment potrivit,
pot să vin după ce termini cu grădinăritul.
Bănuiesc că te întrebi de ce te-am invitat aici.
Am fost adus aici cu forţa.
Asta înseamnă o invitaţie ?
Te-am lăsat să-ţi păstrezi picioarele.
Comedie. Excelent ! Psihopatul amuzant.
Se zvoneşte că Ronin a fost la locul tău de muncă
şi că a salvat un mugure regal.
Foarte frumos !
Ai scăpat de regină, dar mugurele ei a scăpat.
Şi generalul tău idiot a fost făcut praf.
Generalul ăla idiot
era fiul meu !
Sigur că da. Era chipeş, ca tine. Şi avea tenul tău sănătos, cenuşiu.
- Plus firea iertătoare. - Taci !
Ce alegi, Bufo ?
O să vorbeşti ? Sau vrei să orăcăi ?
Unde duc mugurele ?
E liber.
De ce e cu noi ? Nu ajută.
Când nu e idiot, e un zburător bunicel.
Ar putea fi unul dintre cei mai buni.
Şi tatăl lui mi-a fost prieten, aşa că fac şi eu ce pot.
- "Multe frunze, un singur copac." - Ce înseamnă asta ?
Suntem individualităţi, dar suntem legaţi.
Ăsta e crezul nostru.
Poate că sunteţi conectaţi, dar eu sunt pe cont propriu.
Nimeni nu e pe cont propriu.
Nici măcar el.
Nod, cum se vede ?
Ei bine, am ajuns.
Credeam că e o misiune secretă a frunzmanilor.
Câtor oameni le-a spus regina despre asta ?
Caută răspunsuri. Nu ştie nimeni că a murit regina,
doar că se răspândeşte molima.
- Nim ăsta le poate spune ? - El e păstrătorul istoriei noastre,
dar s-ar putea să nu ştie despre regină.
- Nu e mereu la curent. - Dar o să ajute, nu ?
- E bătrânul înţelept al pădurii. - E mai curând ca un unchi nebun.
Toată pajiştea a murit. Totul era verde, acum s-a dus.
- Am crescut pe pajiştea aia. - De ce nu face regina nimic ?
Dacă a păţit ceva, totul va putrezi.
S-a zis cu noi !
Stăpâneşte-te !
Scuze.
Prieteni !
Vecini !
Pregătiţi-vă să vedeţi cum grijile
vor dispărea.
Ştiu că au existat zvonuri,
dar adevărul nu e atât de rău pe cât pare.
Am revenit din interiorul copacului,
de la Inelele Cunoaşterii,
unde toate amintirile şi evenimentele petrecute în pădure
sunt înregistrate în aceste pergamente.
Atenţie, am ceva de spus !
Ştergeţi-vă lacrimile, o să fie bine
Nu vă faceţi griji pentru nimic
Inelele Cunoaşterii ştiu tot
Pergamentele nu mint şi nici Nim nu face asta
Sunt în mâinile mele toate şase
Aşa că scăpaţi de orice teamă
Scrie aici că regina...
Că regina e...
Ce ?
- Spune-ne ce scrie. - Ce scrie ?
Nu ştie nimic.
Escrocule !
Ştergeţi-vă lacrimile, o să fie bine
Totul o să fie perfect
Ronin, ai auzit de regină ?
- E groaznic ! - Ştiu, dar...
Trebuie să facem ceva ! Trebuie să îi împiedicăm pe toţi s-o ia razna.
- Da, de asta... - Şi mugurele !
Să ne asigurăm că e bine ascuns, cât mai departe. Şi...
De ce l-ai adus aici ?
Ultimele cuvinte ale reginei au fost: "Du mugurele lui Nim Galuu."
A mai spus ceva ? Instrucţiuni clare ? Poate a lăsat un bileţel ?
Au fost ultimele ei cuvinte. Credeam că eşti magic.
Magic e cam mult spus. Sunt carismatic, poate fermecător.
Ştii ce să faci cu mugurele sau nu ?
Habar n-am, dar ştiu unde să caut.
- După mine ! - Uite-l ! Prefăcutule !
Nu, e pe aici.
Inelele Cunoaşterii !
Tot ce se întâmplă chiar e trecut aici ?
- Da. - Şi chiar le-ai citit pe toate ?
Le-am răsfoit.
Evenimentul ăsta e notat ? Chiar acum ?
Sigur că da.
- Dar ăsta ? - Da.
Şi ăsta ?
Da.
Şi ăsta ?
Da.
Ar trebui să fie aici. Mulţumesc, Marty.
Înflorirea mugurelui.
Trebuie să mergi mult în trecut pentru asta.
Asta e.
Să vedem.
Mugure, îngrijire. Trebuie ţinut la umezeală.
Vestea bună e că după ce îl alege regina, înfloreşte oricum.
Dar trebuie să se deschidă în seara asta,
la lumina lunii pline, când e în punctul cel mai de sus.
Da, solstiţiul,
luna plină, punctul maxim, toate sunt menţionate de multe ori.
Ce se întâmplă dacă înfloreşte departe de lumina lunii ?
Nu ştiu, ultima parte lipseşte.
Recunosc că am probleme cu termitele.
Credeam că s-a terminat. Avem motive să sărbătorim !
Cred că o merităm.
Stai, o să sune ciudat, dar nu sunt din lumea asta.
M-am gândit că ceva din pergamente
mi-ar putea spune dacă pot ajunge cumva acasă.
Pergamentele nu prevestesc viitorul,
doar ne ghidează cu cunoştinţele trecutului.
Excelentă replică ! Aţi reţinut-o ?
- Deci nu mă poţi ajuta ? - N-am spus asta.
- Nu pot să citesc. - E plin de praf. Suflă.
Tu eşti.
Dar am văzut cum te-ai transformat în muşchi.
- Apropie-te ! - Perfect ! Mă poţi face mare iar.
Mai aproape.
E o amintire.
Dacă mă auzi acum înseamnă că ai ajuns la Nim.
Mugurele are nevoie de tine. Nu îi mai pot purta de grijă.
Nu face asta ! De ce mi-l dai mie ?
Nu înţelegi, trebuie să ajung acasă,
asta n-are nicio legătură cu mine.
Eşti aici cu un motiv. Poate încă nu vezi legăturile.
Dar doar pentru că nu le vezi nu înseamnă că nu există.
Ştiu că ţi-e frică. Stai cu mugurele, fii alături de el când înfloreşte,
aşa vei primi ce ai oferit.
O să primeşti.
Ce intens ! Trebuie să le citesc mai serios.
Asta înseamnă că pot ajunge acasă !
Dacă vrei să ajungi aşa de mult acasă, de ce ai plecat ?
Lasă sabia, Ronin, am terminat.
Nu terminăm decât când înfloreşte mugurele. Îl ducem acasă, la Oaza Lunii.
Vreau să îl supraveghezi cât le spun celorlalţi frunzmani să ne aştepte.
Te-am ajutat, dar nu m-am răzgândit.
Crezi că doar pentru că nu mai eşti frunzman nu eşti implicat ?
Soarta mugurelui ne afectează pe toţi.
Regina nu mai e.
Dar, ca întotdeauna, a avut grijă de noi
chiar şi în ultimele momente.
În seara asta, când mugurele înfloreşte, o nouă regină se va ridica.
Ştiu că sunteţi trişti. Şi eu sunt.
Dar Tara n-ar vrea să jelim. Ar vrea să sărbătorim viaţa ei.
Şi viaţa pădurii.
Aşa că stai lângă el. Şi nu pierde sabia.
Cred că n-am făcut o primă impresie prea bună.
E în regulă, nu s-a mai luptat nimeni cu un şoarece pentru mine.
Nu eşti de pe aici, nu ?
- De ce spui asta ? - Dacă erai, mi-aş fi amintit.
Pentru regina Tara !
- Vrei să mergem într-un loc mai retras ? - N-o să se supere Ronin ?
A spus să am grijă de mugure,
dar nu există loc mai sigur decât copacul lui Nim.
Cred că e supărat din cauza reginei. Să-ţi arăt ceva.
Ce ?
E tot mai uşor.
Ce...
- Prinde-te ! - Ce ?
- Cuprinde-mă cu braţele. - Dar nu te cunosc.
Vrei să-l călăreşti sau nu ?
Pergamentul spunea că nu o puteai salva.
Trebuie să ştii asta.
Trimite un mesaj frunzmanilor.
Mugurele e în siguranţă şi îl aducem acasă.
L-aţi auzit. Spuneţi-le, băieţi ! Şi este veselie la Nim !
Sau doar prima parte.
Recunosc că zborul e frumos, dar ăsta e lux adevărat.
Nu oricine poate face asta.
Trebuie să fii blând ca să mergi pe o căprioară. Tata m-a învăţat.
E una dintre amintirile frumoase cu el.
Cred că-ţi lipseşte foarte mult.
Ştiu cum e.
Musculiţă beţivă ?
Cum e să ai un ciclu de viaţă atât de scurt ?
E excelent. Când o să fiu mare,
o să-mi doresc să fi făcut mai multe în viaţă, fiule.
Pădurea tremură la moartea unei modeste musculiţe beţive.
Scuză-mă, dar am pierdut ceva foarte drag.
Mi-l lăsase o prietenă care nu mai e printre noi.
L-ai găsit !
Dacă vrei să iei mugurele, trebuie să treci de noi.
Calmează-te, nu-i fac nimic.
Îmi trebuie viu.
Suntem singurii care ştiu să-l păstreze în viaţă.
Mulţumesc pentru sfat.
Stai cu mugurele, e tot ce trebuie să faci.
Dar am crezut...
Te mai gândeşti şi la altcineva în afară de tine ?
N-a fost doar vina lui !
Şi tu... Mă aşteptam la asta din partea lui.
- Dar credeam că tu ştii să te porţi. - Ne pare rău.
Nu mă interesează. Era ultima fărâmă din regină
pe care o aveam... cu toţii.
Regina mi l-a dat mie. Trebuia să fiu alături de el.
O să fac orice ca să te ajut să-l recuperezi.
Apreciez oferta, dar Pădurea Urgiei e prea periculoasă.
Nu te poţi duce singur.
Şi chestia cu frunzele şi copacul pe care ai spus-o ?
- Spune-i, Nim ! - A răsărit luna.
E momentul înfloririi. Dacă n-are nimeni un plan mai bun...
- Să ne furişăm deghizaţi. - Excelentă idee !
Eu o să fiu o lăcustă, tu o să fii prietena mea greiere.
E periculos, aş putea muri. Credeam că o să-ţi placă asta.
Nu am armură de boggan la îndemână. Tu ai ?
Ştiu de unde putem lua.
Deci ?
Recunosc că şase mâini sunt mai bune decât două.
Ştiu asta din experienţă.
Ţine-te bine !
Opreşte-te, te rog !
Fiul meu s-a născut într-o noapte ca asta.
Ăştia sunt colţii lui de lapte. Şi prima piele din care a năpârlit.
Era mare pentru o larvă. Semăna cu mama lui.
Poveştile tale sunt plictisitoare şi chinuitoare !
Şi frunzmanii mi l-au luat !
Aşa că am luat şi eu ceva de la ei. E de bun-simţ.
Ochi pentru ochi.
Nesimţitule !
În seara asta, mugurele va înflori aici.
Şi când înfloreşte în întuneric, mugurele aparţine întunericului.
Va deveni micul meu prinţ al întunericului.
O să distrug pădurea tocmai cu ce speraţi s-o salveze.
Îmi pare rău, dar în pergamente nu scrie asta.
Scrie în partea de la mine.
Unde e armura de boggan ?
- Acolo. - Să ne grăbim !
Hai !
A fost super. Vino !
Sus !
- E energie statică. - Nu, e metal, nu pune mâna !
Terminaţi !
- Încetează ! - Nu, tu să încetezi !
- Nu fac nimic. - Termină !
- Nu fac... - Acum !
Hai !
Ştii, unele dintre lucrurile astea îmi sunt cunoscute.
E şaua mea !
Unde suntem ?
Acasă la tipul ăsta.
Nu pot să cred !
Umblă prin pădure ca un urs de mulţi ani.
Majoritatea călcătorilor vin şi pleacă, dar el nu renunţă.
- Stai. Călcători ? - Da.
Ca noi, dar mari, proşti, lenţi,
calcă mereu ceva în picioare. Călcători.
Ăsta e obsedat să ne găsească. Evident, e un risc de securitate.
Nu-l putem lăsa să calce pe Oaza Lunii cu picioarele alea mari.
Cu picioarele alea enorme, moi, murdare, împuţite...
- Am înţeles. - Aşa că l-am încurcat.
Vă bateţi joc de el ? Dar a găsit toate astea.
Găseşte doar ce vrem noi. Uită-te la harta lui.
Caută peste tot, mai puţin unde suntem.
Îmi place cum vorbeşte.
"Uită-te la floarea asta."
"M-am rănit la cot."
- Cred că sunteţi răi. - "Cine a spus asta ?"
E munca lui de o viaţă. E tatăl meu !
- Ce ? - Sunt călcătoare.
- Ce s-a întâmplat ? Te-ai micşorat ? - Da ! El ştie asta.
Serios ?
- A fost o zi ciudată pentru toată lumea. - Te deranjează călcătorii ?
Un călcător l-a strivit pe unchiul meu.
Doamne ! Serios ?
Nu, glumeam.
A fost prea mult ?
Mai încearcă o dată, poate te loveşte mai tare.
Îmi pare rău.
Are dreptate în privinţa mea.
Nu pot decât
să alung oamenii.
Nu, tată ! Sunt aici !
Şi ai dreptate. Nu te opri din căutat !
Nu acum.
Tată, întoarce-te !
Ozzy, fără pupături !
Ozzy !
- Cum arăt ? - Înfricoşător, ca întotdeauna.
Eşti bine ?
Fugi !
Ozzy, încetează !
Da, da !
Sunt aici, în casa mea !
Nu !
M-am rănit la cot !
Ai auzit ? A spus-o !
Nu da drumul !
Bună, micuţul meu prieten !
Tată !
Să mergem !
Nu poţi rămâne, acum eşti cu noi.
O să vin acasă în curând. Promit.
Hai, MK !
Crezi că se simte bine ?
O să-şi revină, au capetele ca nişte bolovani.
Bolovani inteligenţi.
Ce urâţenie !
Miroase de parcă ar fi murit ceva aici.
Chiar a murit ceva.
- De unde ştim unde să mergem ? - Am mai fost aici...
... cu tatăl tău.
Nu mi-a spus nimic despre asta.
N-a apucat.
- Ce face prinţul meu întunecat ? - E bine !
Bine. Dacă moare, muriţi şi voi.
- Ştim, ai mai spus. - Ce spune urâtul ?
- Ce ? - Nimic.
Asta e ieşirea.
Ne vedem aici când aveţi mugurele şi melcii.
- Cum îi găsim ? - Ţineţi-vă după mâzgă.
Nu vii cu noi ?
O să mă asigur că nu sunteţi urmăriţi.
Nicio grijă, voi faceţi partea uşoară. Eu fac partea distractivă.
Uite ! E un frunzman.
O să fie simplu. Eu fug, voi încercaţi să mă prindeţi.
Hai !
Când o să mă fac iar mare, o să mă întorc cu un spray de gândaci.
Mub. Grub.
Aici suntem !
Ţi-am spus că o să vină după mine.
Fata e îndrăgostită.
Dă-mi mugurele !
Ar trebui să mai lucrezi la strângere.
E cam feminină.
Nu !
Repede, până nu se întorc paznicii.
- Prea târziu ! - Am un plan. Repede !
Ascundeţi-vă în cochilie !
Am alt plan.
- Hai ! - Doare !
- Sunt ochii mei. - Nu poţi mai repede ?
E greu, când mă tragi de creier !
Ronin !
Ce surpriză ! Am foarte puţini oaspeţi.
Poate din cauza duhorii morţii. Unora nu le place.
E în regulă. Ronin e un vechi...
Cum se cheamă un om pe care-l ştii de multă vreme
şi pe care ai vrut mereu să-l distrugi ?
Mă aşteptam să vii.
Dar nu credeam că o să vii singur.
Cine a spus că sunt singur ?
Care e planul ?
O sută de frunzmani ? O mie ?
Nu te flata !
Acum sunt jenat.
M-am pregătit prea serios.
Hai !
Mă tem că plecarea e mai grea decât sosirea.
Ronin ! Rezistă !
Duceţi mugurele la Oaza Lunii.
Nu plec fără tine.
Acum începi să vorbeşti ca un frunzman.
Ronin !
Hai !
V-am aşteptat. Unde e Ronin ?
Ne-a oferit un avans.
Dar bogganii sunt aproape.
- Aţi reuşit ! Ştiam eu. - Ai aflat asta din pergamente ?
Unele lucruri le ştii, pur şi simplu.
Să vedem...
Lumina lunii vine încoace, trece pe aici,
ajunge la mugure aici.
În punctul maxim al lunii. Doar atunci poate înflori.
- Ştii ce înseamnă asta ? - Am salvat singuri pădurea !
Bate ochiul ! Jos. Prea lent !
Când se deschide mugurele, ce se întâmplă cu tine ?
Cred că plec acasă.
Cred că asta e...
Da, asta e.
Liliecii lui Mandrake !
Nu atacă, doar blochează luna.
- Eşti gata ? - Glumeşti ?
Suntem copleşiţi numeric, n-avem timp, soarta lumii e în joc.
- De ce am renunţat ? - Ne vedem sus.
Imediat ce-mi găsesc casca.
Mulţumesc.
Hei ! Îmi trebuie o uniformă şi o pasăre !
E în regulă, îmi găsesc singur. Un frunzman se descurcă.
- Ce faci ? - O să ajut.
Ai auzit-o pe regină. Dacă vrei să ajungi acasă,
trebuie să fii lângă mugure când înfloreşte.
- Nu asta vrei ? - Să stau aici ?
- N-am spus asta. - Atunci mă duc acolo.
- N-am spus nici asta. - Nici nu ştii ce spui.
Spun că cine ar renunţa la tot pentru o lume care nici măcar nu e a lui ?
Tatăl meu !
- Trebuie să ajung la tata. - Unde te duci ?
Regina a spus că sunt aici cu un motiv.
- Ăsta trebuie să fie. - Aşa te vreau.
O, fir-ar să fie !
Mandrake ! Se duce spre Oaza Lunii !
Grub, mugurele ! Înfloreşte pe întuneric.
Tată !
Am nevoie de ajutorul tău.
Au dreptate în privinţa mea, Ozzy.
Atâţia ani am căutat lucruri care nici măcar nu există.
Mi s-a părut că-mi văd fiica de 5 cm, într-un borcan de insecte.
Am înnebunit.
Şi vorbesc cu un câine.
Tată ! Am nevoie de ajutor.
Ce ? Nu !
Tată, uită-te la mine ! Sunt aici ! Verifică-ţi camerele.
Ozzy, te rog ! M-am hotărât.
Linişte ! Nu-mi mai pasă.
Îmi vreau doar fiica.
Tată, te rog ! Am nevoie de tine.
MK !
M-am săturat de boggani.
Ozzy !
Tată !
Nu leşina !
Nu o fac.
Cum m-ai găsit ?
Am primit mesajul tău.
- Aveai dreptate. - În ce privinţă ?
În toate.
Îmi pare rău.
Şi mie.
Cum ai ajuns atât de mică ?
Tată, a fost uluitor! Chiar există !
Şi au nevoie de ajutorul tău.
Urmează-mă !
- M-ai ratat. - Nu pe tine te ţinteam.
Asta trebuie să fie maternitatea.
Te-ai rătăcit. Tot înainte, apoi la stânga,
iar când vezi omul de serviciu cu un ochi ciudat...
Taci !
Prinţul meu întunecat. Hai la tata !
- Nu cred că te place. - Ronin !
Ştii cu câţi boggani am luptat pentru a ajunge aici ?
Serios, am pierdut şirul. Ce mai contează unul în plus ?
Totul e real. E aici !
Tată, liliecii ! Trebuie să îi îndepărtăm de lună.
Ce frumos e !
- Nu avem timp ! - Dar ce contează cel mai mult e...
Nu acum !
Vrei să folosesc frecvenţa
care atrage...
Fugi ! Te găsesc eu, tată !
Trebuie să mă întorc înainte...
Chiar îţi intră în păr !
De data asta, când te las mort, o să rămâi aşa !
Care e zicala voastră ? "Multe frunze şi nu mai ştiu ce" ?
Plină de inspiraţie !
Dar până la urmă toate frunzele cad şi mor singure.
Nimeni nu e singur.
Nici măcar el.
Ai grijă de ei pentru mine.
Uite zâmbetul ăla !
Maiestate !
Arăţi groaznic.
Ai văzut de câte ori am fost lovit ?
De la tine am învăţat asta.
N-o să mă faci să spun tot ce am învăţat de la tine, nu ?
Ai fi învăţat mult mai multe de la tatăl tău.
Am fost un înlocuitor slab.
Nu te supăra. În ultimul timp ai fost promiţător.
Terminaţi ! Spuneţi-vă că vă iubiţi.
- Credeam că tocmai am făcut-o. - Tot aici eşti.
Da.
- Mi-am ratat şansa. - Îmi pare rău.
Dar nu de tot.
Ce strângere puternică !
Ce se întâmplă ?
O regină te-a adus aici. O regină te trimite înapoi.
Merge !
- Trebuie să ne spunem la revedere. - De ce ?
- Faci parte dintre noi. - Multe frunze, aşa spun mereu.
Adică frunzmanii spun.
Nu că aş fi eu frunzman.
Cine spune asta ?
O să ne găsim. Urmează mâzga !
Bine, Mub.
- Chiar pleci. - Cuprinde-mă cu braţele.
www.subs-info.ro
Mereu am sperat
că dacă îi dovedesc
că...
Ştii tu.
- Ce zici ? - E perfect, tată.
Dar cizmele sunt mai înalte şi mânecile sunt mai lungi.
Şi poartă căşti adevărate, nu ghinde.
Serios ?
Ar trebui să se gândească la potenţial.
Ozzy !
Poftim !
Du-te ! Întotdeauna pe tine te caută.
- Bună ! - Bună !
- Cum e cu munca ? - Nu e muncă dacă-ţi place ce faci.
"Multe frunze, un pom", asta spun mereu.
- Ce crezi că faci, frunzărică ? - Frunzman. Ştii că aşa se cheamă.
Da ? Nu eram sigur. MK!
Ce faci, iubito ?
- Bună, Mub ! - Vorbeam.
E un sac mare de "ţine-ţi gura plată" lângă copacul ăla.
Du-te şi ia-l.
- Fii atent, alunecosule ! - Nu vă bateţi !
N-o să fie o bătaie. Îl înving cu ochii legaţi la spate.
- Încearcă, fund de jeleu ! - Nu voiam să fac asta.
Mub, scoate-l din gură !
Tată, trebuie să-mi scot prietenul dintr-un melc.
Da, arată ciudat. Nu uita asta.
Spune-le de căştile de ghinde.
Poţi să le spui şi tu.
Hai, Ozzy !
Regatul Secret