www.titlovi.com
Sjeverna Irska, 1981.
2187 ljudi je ubijeno u "neredima" od 1969. godine
Britanska vlada je oduzela politički status svim paramilitarnim zatvorenicima.
Irski Republikanci u zatvoru Maze su u protestima pod imenima "deka" i "nekupanje".
G L A D
U tijeku su protesti "nekupanje" i "deka" koji traju već godinama,
s istim zahtijevom: politički status.
To znači, drugačiji tretman za ljude koji su izvršili zločine,
svirepe zločine iz političkih motiva, a Vlada to neće odobriti.
Onda Daniel čuje buku koja dolazi iz sobe njegove bake.
Otrči gore, otvori vrata, kad tamo, tip mu jebe baku.
Čovjek se okrene i kaže: "Ni blizu nije zabavno kao s tvojom mamom."
Ne postoji političko ubojstvo, političko podmetanje bombe ili političko nasilje.
Postoji samo kriminalno ubojstvo, kriminalno podmetanje bombe i kriminalno nasilje.
Oko toga neće biti kompromisa. To neće dobiti politički status.
Neću nositi uniformu za kriminalce.
Zahtijevam da ostanem u svojoj odjeći.
Zatvorenik nije prihvatio, 08-12-1980.
Što?
Kako si rekao da se zoveš?
-Gilan. -Gilan? -Da.
Fancy Queen.
False Road. Fancy Queen. Poznaješ ga?
-Ne. -Ne?
Koliko si dobio?
Dvanaest godina.
A ti?
Šest godina. Šest. -Šest?
Da.
Ti, sretno kopile.
...politički savjetnik Merlina Reesea dok je bio u...
...Ministarstvu unutrašnjih poslova sa Rogerom Darlingtonom
On odbija da da službeni stav o prisluškivanju telefona.
kaže da tu postoji samo neznatno povećanje obima.
Također, kaže da Parlament ne može znati koliko se trenutno prisluškuje,
pošto Premijer i drugi visoki ministri ne moraju biti ni upozoreni
da se vrši prisluškivanje.
Budi spreman.
Što?
Spremi se.
Jesi li dobro, Bobby? -Jesam, mama.
-Liječe li te od toga? -Pod kontrolom je.
Kako je moj dečko?
On je momčina, mogu ti reći.
Jedeš li dobro? -Jedem, mama.
-Kakva je hrana? -Nemojte vas dvoje brinuti za mene.
Pet minuta.
-Dobro jedeš? -Da.
-Ima ukus kao govno, zar ne? -Navići ćeš se.
Dobro izgledaš.
I ti, sine. I ti.
Jauci pravednika. Gospodin ih čuje.
On ih oslobađa svih njihovih muka.
Gospodin je blizak onima slomljenog srca i najprije će spasiti kršćane.
Pravednik ima mnogo muka, ali će mu ih Gospodin olakšati.
Zaštitit će mu sve kosti, tako da mu se nijedna neće polomiti.
Zlo će nadjačati slabe. Neprijatelji pravednih bit će kažnjeni.
Bog će uslišiti svoje sluge.
Nitko neće biti osuđen, tko u Njemu nađe utočište.
Pomolimo se!
-Prokleti prljavi skotovi! -Jebene prljave džukele!
I-I-IRA. I-I-IRA.
I-I-IRA. I-I-IRA. Jebene džukele!
-Sve je dovedeno u red? -Da, gospodine, jest.
Vrlo dobro.
Johne, Johne!
Odjebi od mene!
Vidiš ovo? Vidiš ovo?
Odjebite od mene.
Što mu radite?
Odjebite od mene, prokleti...
Zdravo, mama.
Što radiš?
Ivančice.
Možeš sjesti kad god poželiš.
Svećenička etikecija. Nikad ne sjedaj dok ti ne ponude.
Sjedi, Done.
Ne gledaj ih dok to ne poželiš. Najbolje je držati se vrata.
To si naučio prvog tjedna na bogosloviji, dečko.
-Cigaretu? -Daj mi.
Mala pauza od pušenja Biblije, ha?
Jesi li otkrio koji dio je najbolji za pušenje?
Mi pušimo samo psalme. Najbolji su za cigarete.
Lijepa soba. Vrlo čista.
Odakle si ti ono, Donnie?
Bally-ide-unazad.
-Oh, gradska džukela. -Ballyroberts.
Mi smo južni deo Ballymennija, Kilrea.
-Pamtim homiliju koju si napravio u ožujku. -Hoćeš li je poslušati?
-Siguran sam da te ljudi jako poštuju? -Mogu osjetiti nadolazeće razumijevanje.
-Vrlo si brz. -Tako je.
Ne, poštuju te, to znaš.
Sviđaju mi se te priče koje pričaš o selu.
Dijete koje drže zbog krivolova, krađe jabuka i ganjanja goveda.
-Lijepo obrazovanje za svećenika. -U zapadnom Belfastu? Naravno.
Stampedo stiže nadomak False Roada, ha?
Kraljevska policija Ulstera me mrzi.
-Izgubio si misao? -Molim?
Selo.
Odlazak kući i susret s malim bratom svakog mjeseca...
Ali nedostaje mi čist zrak... prostranstvo, sve to.
-To mi pomaže da te shvatim. -To je to, nema govora.
U velikom gradu kakav je Belfast, ja sam kao riba na suhom.
Ali, tu radim, zar ne?
Prestaneš se osvrtati oko sebe dovoljno brzo kad otkriješ...
...da je tvoj posao, posao duše i svega toga.
-Posao duše? -Da. Znaš što mislim
-I ja tonem na taj način? -Da, i ti to možeš iskoristiti za obnavljanje.
Hajde.
Dakle, ono što želim reći je...
Tu si gdje si. Kilrea će morati sačekati dok ne ostarim.
-Mnogi strvinari će svakako biti spašeni u Belfastu. -Težak posao, da.
-Treba li te Bog nagraditi na nebu? -Da, bit ću mu zahvalan.
Nekad je uključeno i vino.
Pa, što ti mali brat radi kod kuće?
On je župnik.
On je prikriveni mali skot. Znaš takvu vrstu, Bobby.
-Još ide u krivolov? -Lovokradica.
-Kad je imao 8 godina bio je u redu. -Nastavi.
Kao svećenik, radio sam u župi pored Kilree. Tu sam služio.
Radio sam kao Lazar.
Zbrinjavanje starih. Ispovijedi na terenu.
-Glamurozna stvar. -Da.
-Dakle, u svakom slučaju, od petka sam na službi u Kilrei. -Tako je.
Premješten sam iz ovog ili onog razloga. Vjerojatno, bez razloga.
-Dobijao si mnogo kolačića od starica? -Vjerojatno.
Onda?
I onda, 5 godina kasnije, pojavi se slobodno mjesto u Kilrei...
i tu upadne moj brat Michael. -Jebi ga!
Postao je župnik u dvadesetosmoj.
Duhovniji, vjerojatno. Manje liberalan od tebe.
Šarmirao je biskupa. Igra s njim golf.
On je nametljivi davež, eto što je on. -Bar nisi ogorčen.
A, ne. Ne mogu biti. Župnik u dvadesetosmoj? Fantastično.
Ima dva auta.
Ima najbolju kuću. Ima sluškinju, kuharicu.
A ja sam dolje zaglavljen u sobici 2 sa 2 metra,
sa debelim Caryjem koji sere li sere o škotskom nogometu.
-Možemo li prestati pričamo o tome? -Bože, pa ti pričaš.
-Kako ide pušenje? -Sjajno.
-Prljava navika. Gadna. -Da, strašna. Mislim, divna.
Da, hvaljen Gospodin.
-28? Gospode! -Prestani.
-Onda, što ti je s okom, Bobby? -Što?
-Tvoje oko? -Razlika u mišljenju.
-Kako je drugi momak? -Mnogo gore. Vjeruj mi.
-Dobro, zašto si me zvao tu? -Što, je li to nešto što si htio izbjeći?
-Svećenička etikecija. -Počni s malim govorom.
Mnogo učim o svećeništvu, Done.
-Postat ćeš dobar svećenik. -Zašto?
Dobar si govornik. Principijelan. Predvodnik. Politički terorist.
-Crkva voli preobraćene lopove. -Da.
Uvijek sam osjećao da je lopov bezbrižno prolazio pored Isusa.
-Ali, on je prepoznavao njegove grijehe. -Je li, ipak?
Da. Tako je rekao.
Kad visiš na križu, svašta ćeš reći.
Isus mu je ponudio da sjedne odmah do njegovog oca, u mjestu zvanom Raj.
Znaš, uvijek ćeš dići ruku i pitati možeš li dobiti dio toga.
Da. Čak i ako je prikovan na križ.
-Isuse Kriste! To je svetogrđe! -Svetogrđe!
-Da. -Ne, ne. On je bio lopov.
Onda, što si mi htio reći?
Što je sad?
Vlada te još dovodi do bjesnila?
Kažu da će pregovarati.
Takav je utisak. Mogu ti reći ni zbog čega.
Ali shvaćaš zašto to morate učiniti.
-Zato što više nismo dobra propaganda. -Po kome to? Po vodstvu?
Došlo je vrijeme. Odluka mora biti donijeta.
Misliš li da tako misli i vodstvo?
-Možda. Nemam pojma. -Je li to paranoja, Bobby?
10.000 ljudi je marširalo za sedmoricu štrajkaša glađu prošlog listopada, je li tako?
-Tako je. -Međunarodni pritisak na Britaniju i sve to.
-Je li vrijeme? -Čak je i Papa održao govor i umiješao se.
Cijeli svijet je pokušao privoljeti Margaret Thatcher da popusti i prihvati naše zahtjeve.
Ali ništa nije pomoglo.
Tako je.
Štrajk glađu je propao.
Mi smo na fronti. Mi stvaramo protest. To je naša odgovornost.
Vodstvo može biti vrlo otvoreno prema meni, Done.
Četiri i po godine u protestu "nekupanje",
sve dok republikanizam nije doveo do nekog nivoa...
To je, također, odvratilo pažnju od razvoja i širenja organizacije.
-To je zato što su vaše potrebe specifične. -Pa, naravno da jesu.
Neku ženu koja je odgojila tri djeteta u Zapadnom Belfastu
baš je briga za civilnu odjeću ili kako god zvali ovo klaunovsko odijelo.
-Nije tako. -Pobogu, Done.
Obećana nam je naša osobna odjeća. To je djetinjasto preseravanje.
Znači, vodstvo je dovoljno dobilo od tebe?
U nekom idealnom svijetu,
naše bitke bismo vodili nezavisno. Ali, mi smo vezani.
Ovde se ništa nije promijenilo, ništa se nije pomaknulo.
Rukovodstvo se zaglavilo s nama,
sve dok se ne steknu neke realne šanse da krenemo ka političkom statusu.
To je surova istina.
Recimo i da me pridobijete za pregovore s ovim lažljivim majmunima,
ali kad tamo nema ničega na stolu, to je čisto sranje.
Nemam namjeru marširati do Vlade i biti uvučen
u neki nepromišljeni, besciljni dijalog s tim pompoznim skotovima.
-On je tvoj veliki obožavatelj. -Uzmi dva njegova kratka načela, Done. Moron!
Možeš li zamisliti da su ga ipak postavili za guvernera. To je uvreda ljudskosti.
Majko Isusova! Odakle ti tolika energija?
Trčao sam kros dok sam bio dječak.
Mogao sam pretpostaviti. Kao stroj si.
Kros trkač.
-To objašnjava mnogo toga o tebi, Bobby. -Jako sam to volio.
To mi je sva veza sa selom.
Gospode. Morali su me zadržavati na ciljnoj liniji ili bih nastavio trčati.
Izgledao sam kao pas pušten s lanca.
Plašio sam stoku i tako to. Bilo je to zabavno vrijeme.
-Plašio si stoku? -Uh, prestravljivao sam je.
Zamisli da od tih monstruma možeš dobiti mlijeko i hamburgere? Isuse Kriste.
U slijedećem životu, rodit ću se na selu. Zajamčeno.
Divlji život, ptice. Volim to. Raj.
-Da. A naučiš se i opustiti. -Da.
Možda, nikad ne znaš. Nikad to prije nisam pokušao.
Počeo sam štrajk glađu 1. ožujka.
Zato si ovdje. To je ono što ti želim reći.
Da, čuo sam to.
-Zna li tvoja obitelj? -Rekao sam im, da.
-Jesi li razgovarao s njima? -Posjetili su me prije dva tjedna. Tada smo pričali.
Što misliš, kako će to podnijeti?
-Što ti misliš, Done? -A tvoj mali dečko?
Dakle, po čemu se ovo razlikuje od prošlog puta?
Prošli štrajk je propao.
Postao je emotivan. Sedmorica ljudi su započela istovremeno.
Svi su postali slabi, ali nisu mogli da dozvole da najslabiji umre...
To nas je učinilo podložnim prevari Britanaca.
I upravo su nam to učinili. Prevarili su nas.
Ovog puta, ljudi će počinjati sa dva tjedna razmaka.
Kad netko umre, drugi će ga zamijeniti.
Neće nas nedostajati. Prijavilo se 75 ljudi.
-Za ime Boga! -Danas će biti objavljeno.
Znači, ovaj protest se razlikuje po tome što želiš umrijeti, Bobby?
Može i do toga doći.
Štrajk glađu počinješ da bi protestirao zbog onoga u što vjeruješ.
Ne počinješ ga s već donijetom odlukom da umreš ili možda griješim?
To je u njihovim rukama. Naša poruka je jasna. Oni vide našu odlučnost.
Dakle, bit će nekoliko smrti, misliš, pet ili šest, ali vas je 75.
Da, ali neće dotle doći.
Dobro, možda će Britanci popustiti nakon dvadesetak.
Ali što bi se ti sekirao? Pošto si ti već mrtav, je li tako?
Jesi li razmislio o tome u što guraš te momke?
Čak i ako ostavimo po strani što će se dogoditi obiteljima tih mučenika?
Ideš licem u lice s Britanskom vladom koja deklarativno prezire republikanizam...
Koja je nepokolebljiva.
i lako će prijeći preko smrti onih koje nazivaju teroristima.
-A lomača je ovaj puta puno viša. -To znam.
Ako čak i ne želiš pregovarati, onda tražiš da oni kapituliraju.
-Je li to to? -Tako je.
Onda neuspjeh znači mnogo mrtvih, rasturene obitelji,
i demoralizaciju cjelokupnog Republikanskog pokreta.
Da. Najgori scenarij bi mogao značiti sve to...
-Ali, u kratkom roku, ispod pepela... -Ma, hajde!
Zajamčeno, doći će nova generacija ljudi i žena...
-Mnogo elastičnija. Mnogo odlučnija. -Pogledaj kome pričaš.
Ovdje je u tijeku rat. Mislio sam da shvaćaš. Ti govoriš kao stranac.
Ti meni pričaš kao da sam stranac. Zar misliš da ja ne poznajem Sjevernu Irsku?
-Živim tu, čovječe. -Onda nas podrži.
Podržao sam prvi štrajk glađu, jer je bio na bazi protesta.
Ne neko prihvaćanje smrti unaprijed i spriječavanje pregovora o bilo čemu,
osim o potpunoj predaji Thatcherove. To su gluposti, Bobby. To je destruktivno.
Što se ovdje događalo posljednje 4 godine?
Brutalnost, poniženje. Oduzeta su nam naša osnovna ljudska prava.
-Svemu tome mora doći kraj. -Kroz razgovore.
I što onda?
Prihvatimo njihovu ponudu i obučemo njihovu uniformu?
Zato što nam posljednje 4 godine ne znače ništa?
Možemo mi to, Done, ali možemo se ponašamo i kao armija
za koju smo se zakleli i položiti živote za svoje drugove.
Postoji li u tebi neki, makar mali djelić,
koji je otvoren za nastavak pregovora. -To se neće dogoditi!
Zaboravi to. Želim znati je li ti ovdje cilj samo čisto samoubojstvo.
Hoćeš da se prepiremo...
oko moralnosti onoga što namjeravam učiniti i je li to samoubojstvo ili nije?
Za tebe je to samoubojstvo. Za mene, to je ubojstvo.
To je samo još jedna mala razlika među nama.
Obojica smo katolici. Obojica republikanci.
Ali dok si ti lovio losose u prelijepoj Kilrei, mi smo istjerivani iz naših
domova u Ratcolu. -Točno.
Slični smo na mnogo načina, Done, ali su nas život i iskustvo različito fokusirali.
-Razumiješ li me? -Razumijem.
Imam svoje uvjerenje i ono je najmoćnija stvar.
Pa, koja je poruka tvoje smrti?
Samo da istakneš beskompromisnost Britanaca i što onda?
-Cijeli svijet zna kakvi su. -Dobro.
Da. To je dobro. Ali nema nikakve veze s tobom.
Britanci se već vjekovima kurče.
-Mogu osjetiti tvoju mržnju, Done. -Želiš biti mučenik?
-Ne. -Siguran si? -Da.
Jer sam čuo da veličaš Wolf Tonea, MacConnelyja, Mikea Sweeneya, sve te ljude.
Nemoj pričati misleći da svoje ime upisuješ u lovorike povijesti.
-Pa ti misliš da mi to nešto znači? -Da, znam da je tako. -Pa, griješiš.
Ti kažeš da si vojnik. Sve je to za slobodu.
Ali ti ne cijeniš život, Bobby.
Ti više ne znaš što je život, mladiću.
Nakon 4 godine života u ovakvim uvjetima, nitko ni ne očekuje da budeš normalan.
Nema ništa normalno u svezi s tobom.
Ovog trenutka Republikanski pokret je sebe gurnuo u kut.
Ti i IRA stojite odmah iza njega i gledate u taj kut. Svu tu povijest.
Sve te mrtve muškarce i žene. Još uvijek ništa ne govorite.
Vaš odgovor je ubiti sve. Sami ste sebe oslijepili.
A bojite se to prekinuti.
Bojite se života, razgovora u miru...
Pa kakav bi danas bio Ulster da sam sebe nije gurnuo u govna?
A ovdje je situacija takva
da je budućnost Republikanskog pokreta u rukama vas,
ljudi koji su izgubili svaki osjećaj za stvarnost.
Ti misliš da ti je glava u redu?
Zatvoren si ovdje 24 sata u mokraći i govnima,...
a donosiš odluku koja bi mnoge mogla odvesti u smrt.
Dižeš spomenik Bobbyju Sandsu. Zezaš me!
Borac za slobodu?
To su muškarci i žene koji tamo vani zajednički rade.
Takav si nekad bio i ti, zar nisam u pravu?
Sav taj posao koji si napravio u Twin Brooku.
Eto tu si nam potreban, Bobby. Znaš i sam da sam u pravu.
Ali sam prevaren. To si želio da ti odgovorim?
-Tebe ovdje tuku po jajima. Igraš u njihovim rukama. -To je strategija.
-Onda zaustavi to. Samo kaži da prekidaš. -Ti to ne razumiješ.
Ti nisi u prilici pozivati na to.
-Gotovo je. Ne može se zaustaviti. -Jebi ga, onda! Tebi život ništa ne znači.
Bog će me kazniti?
Pa, ako ne zbog samoubojstva, morao bi te kazniti zbog gluposti.
Da. A tebe zbog arogancije.
Jer je moj život stvaran život, a ne neka teološka vježba,
neki religiozni trik, kome se živo jebe za sve u životu.
Isus Krist je imao kičmu.
A pogledaj njegove sljedbenike, bilo koga od tada?
Samo uskačeš i iskačeš iz retoričkih i semantičkih ćorsokaka.
Vama trebaju revolucionari.
Vama trebaju kulturološki politički vojnici da daju puls životu...
-Da daju životu pravac. -Pričaš gluposti. Ti si prevaren.
Da. Onda ti kaži.
-Što će reći tvoj mali sin? -Jebi se.
Zanima li te to?
Udaraš na osjećaje?
-Tipično popovski. -Što ti srce govori, Bobby?
-Ja sam mislio da si me ti potpuno shvatio, Done. -Što ti govori? Reci mi.
Moj život mi znači sve. Sloboda znači sve.
Znam da mi se ne misliš rugati, Done. Samo želim da sve ovo prođe.
Ovo je jedan od onih trenutaka kad te stigne zamor.
To je vrijeme da sačuvaš svoja uvjerenja neokaljana.
Vjerujem da je ujedinjenje Irske ispravno i pravedno.
Možda je to čovjeku kakav si ti nemoguće shvatiti.
Ali, poštovanje prema životu,
žudnja za slobodom, beskompromisna ljubav u ta vjerovanja,
učinili su da nadiđem sve sumnje koje sam možda i imao.
Stavljanje vlastitog života na crtu nije jedina stvar koju mogu učiniti, Done.
To je prava stvar.
Zato si me ovamo pozvao.
Tražiš podršku? Nisi 100% siguran.
-Skidaš teret sa sebe, možda? -Da.
-Pa, ja sam samo čovjek. -A ja sam ti, onda, sve razjasnio.
Čovjek za savjetovanje, Don. Poslovi duše.
Bio si u Gwidoru, u Donnegalu?
Da.
Išao sam tamo kao dvanaestogodišnjak.
Velika kros utrka za dječake.
Svi smo jednog jutra bili u zadnjem dijelu minibusa, približavali smo se Derryju.
Mislim, bio je to veliki dan.
Bilo je to za nas kao međunarodni miting, pošto se natječemo protiv
momaka s juga i trčimo za ponos Belfasta.
Nekoliko momaka su bili protestanti, a mi ostali smo bili katolici.
Bio je to susret različitih vjera.
Mislio sam da će dobri ljudi na jugu to prihvatiti kao sjajnu stvar.
Hajde da primimo taj mali tim iz Belfasta i slična pokroviteljska sranja.
U svakom slučaju,
prešli smo granicu.
Momci su pjevali pop pjesme i svi...
Ja sam na kraju autobusa i gledam kroz prozor.
Idemo kroz planine. Znaš, tamo gde je Mt. Erigal?
Predivan pogled, Done.
Mislim da je Donnegal najljepše mjesto u Irskoj.
Da.
U svakom slučaju,
kad smo stigli u Gwidor... Kakvo mjesto! Tamo je bilo oko 200 dječaka.
Oblačili su opremu i dotjerivali se.
Cijeli događaj je bio u organizaciji kršćanske braće.
Mladiće su ošišali u krug iza ušiju, pokušavajući tako postići nekakav red.
Naš tim izlazi na lagano trčkaranje, da malo protegnemo noge.
Okruženi smo poljima ječma.
Spuštam se u malu dolinu gdje između drveća teče rijeka.
Drveće i rijeka su nam izvan dozvoljenog prostora, pa smo,
naravno, mi dječaci iz Belfasta morali to malo pogledati.
Drveće i rijeka su nam izgledali kao Amazona.
Kad smo prešli preko, ti mladići iz Corka...
Bilo je malo zezanja na račun našeg naglaska.
Jedva da smo razgovarali. Nismo mogli razumjeti što pričaju.
Onda smo pomislili da oni smatraju da su iznad nas...
Gledaju nas s visine, tako sam se bar ja osjećao.
Mi trčimo...
i dolazimo na ideju da odemo dolje do rijeke i vidimo ima li ribe...
Onda mi odemo do rijeke, Done... a tamo pola stope vode...
...svjetlucaju ribice, ali ništa naročito.
Onda nas jedan od naših momaka pozove još niže dolje.
U vodi je ležalo majušno ždrijebe...
Četiri do pet dana staro. Bilo je kost i koža, sive boje.
Po njemu su bile grudice krvi jer se gadno posjeklo na oštre stijene...
Stajali smo oko njega i mogli smo vidjeti da su mu polomljene zadnje noge...
Disalo je, bilo je živo, ali jedva.
Počeo je veliki razgovor između dječaka koji su iznenada sebe počeli smatrati vođama
i da razmatraju što bi trebalo učiniti.
Netko je rekao da mu bacimo kamen na glavu,
ali ja sam ih gledao u lica i mogao sam vidjeti da su ili preplašeni ili bez ideja.
Sve je to bilo samo razmetanje hrabrošću.
A to ždrijebe je ležalo u strašnim bolovima.
Sva ta priča nikuda nije vodila.
A zatim nas je vidio jedan od popova. Vidio je i ždrijebe.
Rekao je da ga ne pomičemo i da smo ga mi sredili.
Mi smo ga zaista i sredili.
Grupa dječaka će uvijek nositi krivicu zbog ozljede ždrebeta.
Grupa dječaka iz Belfasta će sigurno biti okrivljena.
To mi je bilo jasno u trenutku.
Kleknuo sam, uzeo glavu ždrebeta u ruke i gurnuo je pod vodu.
Malo se bacakalo, pa sam ga jače pritisnuo dok se nije udavilo.
Pop je stigao, Done.
Samo me je zgrabio za kosu, vukao me kroz drveće i obećao propisnu kaznu.
Ali ja sam znao da sam učinio ispravnu stvar sa ždrebetom,
i mogao sam istrpiti kaznu za sve naše dječake.
Time sam stekao poštovanje tih dječaka. Znao sam to.
Oslobođen sam razloga, Done.
I oslobođen sam svih reperkusija.
Ali ću djelovati i neću stajati po strani i ne činiti ništa.
Možeš ih tamo ostaviti, ako hoćeš.
Ne želiš da ja propagiram pismo Svetog Ivana, zar ne?
Ne mogu to nositi na savjesti, ne.
Mislim da te više nikad neću vidjeti, Bobby!
Nema potrebe, Done.
Suočeni sa neuspjehom svog sramnog djela
ovi nasilni ljudi su poslednjih mjeseci
odigrali na svoju, možda, posljednju kartu.
Svoje nasilje su okrenuli protiv sebe samih
kroz zatvorski štrajk glađu do smrti.
Pokušali su odigrati na najosnovnije od ljudskih osjećaja, na sažaljenje,
sa ciljem da podignu tenzije
i raspale vatru ogorčenja i mržnje.
Već posle prvog tjedna počela je postepena degradacija funkcije
i> jetre, bubrega i gušterače.
Takođe, gustoća kostiju se smanjila kao suštinska posljedica deficita
kalcija i vitamina.
Srčanom mišiću je, također zbog neuhranjenosti
ugrožena funkcija, što će rezultirati prestankom rada srca.
Lijeva komora će se skupiti na 70% svoje normalne veličine.
Doći će do pada nivo šećera u krvi, slabosti i gubitka mišićne mase.
Suočit će se sa gastro-intestinalnim čirom uz tanjenje
zida crijeva i hemoragiju sluznice.
Doći će bi do degenerativnih promjena na opni sluznice crijeva...
i, u stvari, svih organa u tijelu.
Savez za obranu Ulstera
-Ime. -Rosalyn Sands.
-Ime. -John Sands.
Ljudi nas uvijek pitaju. Ljudi nas uvijek pitaju.
Bobby, Bobby! To smo mi?
I odakle smo došli? I odakle smo došli?
A mi im kažemo iz Belfasta. A mi im kažemo iz Belfasta,
Mi smo iz Belfasta! Mi smo iz Belfasta!
Moćnog, moćnog Belfasta! Moćnog, moćnog Belfasta!
I ako nas ne čuju... I ako nas ne čuju...
Viknut ćemo malo glasnije Viknut ćemo malo glasnije
BOBBY SANDS JE UMRO NAKON 66 DANA ŠTRAJKA GLAĐU.
IZABRAN JE U BRITANSKI PARLAMENT KAO POSLANIK ZA FERMANAGH I JUŽNI TYRON.
POSLIJE 7 MJESECI, ŠTRAJK JE OPOZVAN. UMRLO JE JOŠ 9 LJUDI.
SLIJEDEĆIH DANA I MJESECI BRITANSKA VLADA JE SUŠTINSKI PRIHVATILA,
ZAHTJEVE ZATVORENIKA ALI BEZ SLUŽBENOG PRIZNAVANJA POLITIČKOG STATUSA.
Preveo:Kvrle Prilagodio:Pipic75
Preuzeto sa www.titlovi.com