Odată cu Soarele a început o nouă zi.
Un nou început.
Speranța că azi lucrurile vor merge mai bine ca ieri.
Dar nu și pentru mine.
Numele meu e Eep. Și asta e familia mea.
Familia Crood.
Dacă nu v-ați dat seama, după blana animalelor
și după fruntea proeminentă, noi suntem oamenii grotelor.
Stăm întotdeauna în grota noastră.
La întuneric.
Noapte după noapte, zi după zi.
Da! Casă dulce casă.
Ieșim numai când trebuie să ne procurăm hrană
într-o lume dură și ostilă.
Și eu lupt să supraviețuiesc familiei mele.
Am rămas doar noi.
Într-un timp aveam și vecini.
Familia Gords. Striviți de un mamut.
Familia Orks. Înghițiți de un șarpe de nisip.
Familia Erfs. Înțepați de un țânțar.
Familia Frogs. Înghețați de frig.
Și Familia Crood. Adică noi.
Familia Crood s-a descurcat. Grație tatălui meu.
El e puternic și urmează regulile.
Pe care le desenează pe pereții grotei.
Tot ce e nou e rău. Curiozitatea nu-i bună.
Dacă te plimbi noaptea nu-i bine.
De fapt, tot ce e amuzant nu-i bun.
Bine ați venit în lumea mea.
Asta-i povestea cum totul s-a schimbat într-o clipă.
Pentru că noi nu știam că lumea noastră
avea să se termine.
Și nu erau reguli desenate în grota noastră
ce puteau să ne pregătească pentru asta.
Trebuia să aștepți semnalul meu, Eep.
Eep!
Bau!
Am stat în grota aia o veșnicie.
3 zile nu sunt o eternitate.
Ba da, cu familia asta.
Eep, nu vrei să cobori de acolo?
Dramatizezi.
Nu... Sandy, întoarce-te înapoi!
Amintește-ți semnalul.
Fetițele bune așteaptă semnalul.
Ugga!
De îndată ce o duc pe Sandy înăuntru poți da semnalul.
Nu. Deja sunteți afară.
Aștept semnalul, tată.
Nu contează, Thunk, poți ieși.
Dacă nu-mi dai semnalul de unde știu că ești tata?
Semnalul e ca să știi că n-am fost mâncat de vreun animal.
Atunci de ce aduce cu un sunet de animal?
Vrei să mă induci în eroare?
Încă aștept semnalul.
Mamă? Ești gata de plecare?
Mamă?
Încă trăiesc!
Da... încă.
Și tu... tot așa gras?
În poziție de mic dejun!
Vreau să ne purtăm afară ca adevărați oameni ai grotelor.
Trebuie să fim rapizi. Trebuie să fim puternici.
Trebuie să fim o familie.
Și să fim neînfricați.
FAMILIA CROOD
Da!
Cine-i următorul?
Cap sau pajură?
- S-o aruncăm în sus. - Cap!
Pajură. Thunk e următorul.
În poziție! Bine.
Thunk, du-te!
Înainte, Thunk.
Bravo! Du-o în grotă!
Eliberează micuța!
Haide, Sandy, haide!
Prinde-i, mamă!
Femeie în vârstă la pământ!
Eep, răzbună-mă!
Mulțumesc.
- Eep! - Prinde-l!
Bună tată, acum putem mânca?
Așteaptă să ajungem acasă.
Eep, hai cu frânele!
Eep!
Cui îi e foame?
Bravo, tată!
Ține, Thunk. Bea!
Scuză-mă, tată...
Destul de rapizi în seara asta!
Am mâncat săptămâna trecută.
Alarmă de întuneric!
Să mergem Crood!
Hai să ne mișcăm!
Întunericul aduce moarte!
E lună plină! E vreme de baie!
Se salvează cine poate.
Și tu, mamă!
Nu vreau să-mi pierd stratul de protecție.
Mamă!
Ai văzut? Sandy nu protestează.
Încă e afară?
Știi că detestă grota, Grug.
Te rog, întoarce-te mâine.
De ce nu-i place grota?
E așa confortabilă.
Poate că e un pic întunecoasă.
Nu e atât de întunecoasă.
Eep!
Hai, că trebuie să închidem grota.
Eep!
Bine...
Haide!
Eep, vino jos!
Puțin a lipsit!
Tată, am fost atentă. Eram în siguranță.
- Ce făceai acolo sus, Eep? - Nu știu.
- Ce căutai? - Nimic.
- Atunci de ce te-ai urcat acolo? - Nu știu.
Ce înseamnă nu știu?
Termină să cauți lucruri!
Frica ne ține în viață, Eep!
Să nu încetezi să-ți fie frică!
Care e rostul tuturor lucrurilor ăstora?
- Nu am înțeles. - De ce suntem închiși aici?
De ce locuim în felul ăsta?
A zis cineva că e distractivă supraviețuirea?
Nu-i nimic distractiv.
Vrei să cobori?
- Grug? - Eep? Da!
- Coboară! - Da. Încercam doar să...
Ajunge!
La ce-i trebuie un etaj? Despre asta e vorba.
Vrea să reflecteze la anumite lucruri. Are nevoie de spațiu.
La ce lucruri? Cât timp îi va lua?
Deja nu mă ascultă când vorbesc.
- Măi! - Ai văzut? Te ascultă.
Dacă vrea să supraviețuiască trebuie să urmeze regulile noastre.
- Ce zici de o poveste. Eep le adoră. - E o idee bună.
- Ce spuneți de o poveste? - Da, spune-ne o poveste!
Bine. Mi-o împrumuți? Mersi.
Eep! Preferatul tău!
Nu mă mai joc cu așa ceva de ani buni.
În seara asta vă spun povestea ursuliței imprudente.
"Cu mult timp în urmă, trăia această ursuliță."
"Trăia pentru că își asculta mereu tatăl."
"Trăia în monotonie, întuneric și teroare."
Deci, era fericită.
"Dar ursulița avea un defect groaznic."
"Era plină de...
CURIOZITATE."
- Grug! - Da!
"Și într-o zi când era într-un copac
ursulița curioasă a decis să urce până în vârf."
"Și de îndată ce a ajuns în vârf a văzut ceva nou și...
- A MURIT!" - Așa simplu?
Da! Ultimele momente de groază sunt încă impregnate pe fața sa.
Așa pățea în fiecare zi?
Am înțeles, tată! Nu voi face nimic nou și divers.
- Bravo, Thunk. - Acum, frecați-vă dinții și
în poziție de nani.
- Aer... - Vorbești?
Sunt un om la fel ca tine.
Aproape... ca tine.
Hei, ai putea... nu vrei să...
Mă gâdilă! Hei!
Gura! Nu trebuia să fiu aici afară!
- Lipsește Eep! - Ce? Grug!
Rămâi în grotă!
La naiba, ești chiar puternică.
- Nu, e al meu. - Stai, așteaptă...
- Moare... - Eu l-am prins.
Te rog! Urăsc întunericul.
Haide...
Face ce îi spui tu?
Da, aproximativ.
- Soarele? - Nu, nu. Focul.
- Bună, focule! - Dar nu e viu.
Ai zis că moare.
- Scuză-mă. - Și vine de unde vii și tu?
- Nu. Eu îl fac. - Fă-l pentru mine!
- Bine. - Fă-l!
- Nu iese din mine. - Fă-l!
Fă-l pentru mine!
Mereu faci așa!
Ai murit? Poți să aprinzi focul dacă mori?
Liber!
Sunt reci ca gheața!
Așa zici? Să ascultăm! Am activat scoicile receptoare.
Sunt de acord. Fetiță tigru, trebuie să plecăm imediat.
Nici măcar nu te cunosc.
- Numele meu e Guy. - Guy?
Și el e Cingătoare. Gătește, vorbește și călătorește.
Și îmi ține pantalonii să nu cadă.
- Ce-s ăia pantaloni? - Tu cine ești?
- Eep. - Să-ți explic. Lumea e pe sfârșite.
- Ce? - Eu îl numesc CAPĂT.
Și tu de unde știi?
Am văzut asta. Așa se va întâmpla.
Prima dată pământul va tremura și se va crăpa.
Totul se va prăbuși.
Foc, lavă... Nu vreau să dramatizez dar...
Pământul de sub picioarele noastre și tot ce ne înconjoară vor dispărea.
Trebuie să urcăm mai sus. Știu un munte pe aici.
E unica noastră șansă.
Vino cu mine!
- Eu... nu pot. - Bine...
Ține asta!
Dacă supraviețuiești, cheamă-mă!
Mersi.
Hei?
- A, tată! - Ești rănită? Cine te-a luat?
Nimeni. Am ieșit de una singură.
- Ce ai făcut? - Tată, lasă-mă să-ți explic.
Nu mă lași deloc să vorbesc.
Ești pedepsită.
- Eep! - Mamă!
Grug, ce s-a întâmplat?
Acum sunt atât de nervos ca nu vreau să-i vorbesc.
- Eep? - N-o să-ți vină să crezi.
Am găsit ceva nou.
Nou? Avem o mare problemă!
Așteptați!
Eep, rămâi în poziție de protecție!
- Nu era rău. - Nou înseamnă mereu rău.
- Era blând. - Ce? El?
Am crezut că era un porc mistreț. Dar apoi s-a transformat într-un băiat.
Ciudat. De obicei e invers.
Eep, are un prieten porc!
Era un băiat. Ia fiți atenți! Îl chem acum.
Ce v-a apucat?
Era periculos.
Era o frumusețe.
Știi ce-i periculos? Asta!
Au, nasul meu.
Bine, Eep, suficient.
Acum ne întoarcem în grotă și vei sta închisă până ajungi mai bătrână ca...
... ca ea.
Ce?
Nu mă poți ține închisă o veșnicie.
A spus că așa se va întâmpla...
În grotă!
Să mergem!
Atenție!
Opriți-vă!
- Toți sunteți bine? - Da.
Grug, grota... nu mai este.
Nu se poate!
Trebuie neapărat să vedeți asta!
- Să mergem! - Nu, nu!
Nu pleacă nimeni nicăieri!
Ce ți-a mai spus băiatul ăla?
Săriți! Haideți!
Unu, doi, trei, patru... cinci.
Șase.
- Unde suntem? - Nu știu. Nu sunt sigur.
Jos. Undeva mai jos.
Un lucru e sigur. Nu ne mai putem întoarce.
Sandy, ce este?
Nu! Oprește-te! Întoarce-te, Sandy!
Nu putem sta așa vulnerabili.
Avem nevoie de o grotă.
Acum, călcați în urma mea.
Nu faceți gălăgie!
Poate că nimic mare nu știe că suntem aici.
Opriți-vă! Înaintați!
Opriți-vă!
Opriți-vă! Înaintați!
Tată, ca să fie clar, căutam o grotă identică?
Aș vrea să fac o propunere. Dacă aș putea alege eu grota...
Aș alege una mai mică.
Opriți-vă!
Tată!
Am eu grijă.
Forța, tată! Haide, dă-i! Bravo! Așa!
Ce mă distrez!
Încearcă să scapi din pumnii lor.
Grug, când termini putem pleca?
Așa e. Nu mă puteți bate.
Urcați!
O grotă! Haideți!
Să mergem! Haideți!
Grota asta are un limbaj puternic.
Bine. Unu, doi, trei, patru, cinci...
Șase.
Și șapte dacă socotim și pisica mortală.
Îi e frică de întuneric.
Stați așa. Și nouă ne e frică.
În poziție de apărare.
Eep!
- Troglodiți! - Troglodiți?
Oamenii cavernelor. Nu te băga!
Practic sunt ca niște animale.
- Vezi frunțile lor osoase și proeminente? - Da.
- Dinții enormi și primitivi? - Da.
Părul corporal în exces?
- O, aia are coadă! - Da.
Închide ochii că le voi lua viețile.
Nu! Nu e necesar. E familia mea.
Ce?
- Soarele e în mâinile lui. - Nu... E focul.
- De unde a apărut? - El l-a făcut.
- Fă-l pentru mine! - Nu iese din el.
Fă-l!
Știi, semeni cu fata ta!
Bravo, acuma l-ai rupt.
- Copilul soarelui... - Nu te băga! Nu știm ce vrea.
Acum stăm toți aici și așteptăm să se întoarcă soarele.
Mâine vom găsi o altă grotă și ne vom preface că ziua de azi n-a existat.
Nu e distractiv?
Eep! Nu-l atinge! Cine știe de unde vine?
Tată, Sandy omoară focul!
Sandy, nu! Focul nu e jucărie!
- Ce mititel drăguț! - Nu-l atinge!
Nu... Așteaptă!
Mă place.
Hei, mă mușcă!
Thunk, încearcă să te ascunzi în iarbă înaltă și uscată.
Te rog! Mă mușcă!
Alți copilași ai focului?
- Bună. - Deci tatăl tău încearcă să mă ucidă?
Da. Dar îl voi împiedica.
Așteaptă! Întoarce-te!
Suficient! Lasă-mă!
Mâncați copilași!
Mori!
Am învins!
Nu sunt așa groaznici când ajungi să-i cunoști.
- Cine sunteți voi? - Scuză-ne. Noi suntem familia Crood.
Și tu cine ești?
- Guy. - Bună, Guy.
Pare ceva magic.
Miroase a mâncare.
Nu, nu-l mânca. E nou.
Încă trăim!
Haide, mâncați!
Unde e Guy?
Mergi undeva?
La munte. Cât mai sus. Sfârșitul lumii. Îți amintești?
Deja s-a întâmplat. Ne-a distrus grota.
Nu. Ăla era doar începutul sfârșitului. Sfârșitul trebuie să urmeze.
Eep, dă-i drumul!
Nu-l putem lăsa să plece.
Dacă nu găsim o grotă înainte de apus?
Și dacă e treabă de zile?
Și dacă se întorc păsările morocănoase?
Avem nevoie de focul lui, căpcăunule!
Bine. Rămâi cu noi până găsim o grotă.
Ce? Nu mă faceți părtaș!
Rămâneți aici dacă doriți dar dați-mi drumul.
Eu am un vis, o misiune. Un motiv de a trăi.
Acum nu mai ai.
Am o idee. Să mergem pe muntele ăla.
E prea departe.
Tata e decis să găsească o grotă.
Sunt și grote pe muntele ăla.
Ai fost tu?
E un munte. Pe munți e sigur că găsești grote.
Apă, bâte.
Mamă, ai auzit? Voi avea bâta mea.
Da. Bâte și grote. Grote și bâte. Să mergem!
Gura!
E ciudată treaba aia!
Nu... Totu-i în ordine, Sandy!
E Cingătoare.
M-am decis! Vom merge pe... muntele ăla!
Nu mă întrebați de ce. E numai din instinct.
Simt că așa e corect.
Știu și eu, Grug...
Nu ne-am îndepărtat atât de mult niciodată.
Eu nu cred că picioarele mele vor rezista.
Iar eu nu voi trăi suficient cât să ajungem.
Atunci să mergem!
Haideți! Gândiți-vă!
Familia noastră pleacă într-o excursie lungă și lentă prin natură.
Zile și nopți numai noi.
Vom spune povești, vom râde.
Asta va închega și mai mult familia.
Dacă nu ești gata de provocări, atunci n-o privi în ochi.
Ține-ți brațele enorme departe de mine!
Nu-i distractiv? Va fi prima noastră excursie împreună.
Nu mai împingeți că vă rup limba!
Vreți să vă duc înapoi?
Asta vreți? Că ne întoarcem rapid!
- Tată, nu rezist! - Hai că te descurci.
Sandy, scoate aia din gură!
- Eu nu pun mâna. - Buni!
- Încă îmi vine. - Du-te după un trunchi și fă-o repede.
- M-a mușcat ceva! - Nu-i vina ta.
- Tată, acum îl pot duce eu? - Nu.
- Nici acum? - Nu.
- Dar acum? - Nu.
- ACUM? - Pot să-l duc eu toată ziua!
Nu, nu, nu și iarăși nu.
Nu vreau să mor pe stomacul gol!
Grug, toți suntem obosiți!
- Vom mânca când ajungem. - Durează prea mult!
Iau o gustare!
Nu fă asta! Te va tăia. Nu-i mâncare. E animal de companie.
- Animal de care? - De care nu se mănâncă.
Noi le spunem copilași.
Animale de companie. E ciudat și greșit.
- E MÂNCARE! - Nu, nu, te rog!
Nu ăsta. Ăla!
Mâncarea reglează tot!
Ia să-ți văd fața de vânător!
Tu, nu! Ești încă pedepsită.
Haide, Thunk!
Mă dor picioarele.
- Pari încordată. - Nu-s încordată.
Fata supărată voia să facă ce fac ei.
Nu eram pregătit.
Rezistă, Thunk. Sosesc!
De ce faci asta?
- Ce fac? - Vânează.
Lasă-mă! Nu mă atinge!
Serios, ce fac?
E doar un ou, poți face altul.
Am degetul umflat!
Poftim! Cine vrea puțin scorpion?
Ce s-a întâmplat cu oul și pasărea?
Vezi tu... a scăpat.
Când pasărea a sărit pe mine și m-a doborât la pământ
m-a mușcat un scorpion și una a dus la cealaltă.
Acum suntem aici să-l mâncăm.
- Fericiți cu toții? - Nu-mi ajunge!
Nu-mi ajunge! Mai vreau!
Nu mă va mânca, nu?
Ești prea subțire.
Dacă ar vrea să mănânce pe cineva ar alege...
- Buni! - Bastonul!
Ești un monstru bolnav!
Bagă-i bastonul în gură!
Ține-l fix!
De ce pleci rostogolindu-te?
Eu vreau doar ceva de mâncare.
Ai mâncat insecte la cină. Multe insecte.
Te rog! Mă poți ajuta să vânez.
- Serios? - Nu stați și ajutați-mă!
Spuneți povestea mea.
- Bine. - Cum o numești?
- CURSĂ. - Și ce face?
De cât timp ești singur?
Deci, ce facem?
Te pricepi la actorie?
Te pricepi!
O, eu... Scuze! Bine.
- Mută brațul! - Bine, îl mut acum.
- N-a pășit în cursa ta? - Am observat deja.
Eep unde e?
E nemaipomenită!
- Eep! - Tată, nu!
Ce mâncare generoasă!
Se pare că nu mai rămân resturi.
Ce înseamnă RESTURI?
Când e mâncare multă rămân resturi.
Noi n-am avut niciodată mâncare multă.
Grug, ne spui o poveste?
Ce idee bună! Ce spuneți de o poveste?
Da, tată, zi-ne o poveste!
"A fost odată ca niciodată o tigruță
ce locuia cu familia ei în grotă."
"Aveau multe reguli. Dar cea mai importantă
era să nu părăsească niciodată grota noaptea."
"Ușa era atât de grea că era o regulă ușoară de ținut minte."
- Foarte ușoară de ținut minte! - Știu.
"Dar, în timp ce ceilalți dormeau
tigruța a ieșit de una singură."
- Nu se poate! - Ba da!
"Doar ce-a pășit afară și caverna s-a prăbușit."
"Toți au început o excursie lungă și urâtă
cu un ciudat pe care l-au cunoscut."
"Și...
AU MURIT!"
"SFÂRȘIT"
N-aș fi ghicit vreodată finalul neașteptat.
Niciodată poveștile mele nu se termină așa.
Două povești în aceeași seară!
Bine. Nu va fi frumoasă ca cea a lui Grug.
Era odată o foarte frumoasă tigruță.
Trăia într-o grotă cu familia sa.
Mama și tata îi spuneau: "Poți merge unde vrei, "
"dar nu te apropia niciodată de prăpastie pentru că ai putea cădea."
Și muri. Frumoasă poveste.
"Dar într-o zi, pe ascuns, ea se apropie de prăpastie."
"Cu cât se apropia mai mult cu atât auzea mai multe,
vedea mai multe, încerca mai multe emoții."
"Până la urmă, ajungând exact pe margine,
văzu o lumină, se întinse s-o atingă..."
- Și alunecă! - Și cade.
Și începu să zboare!
Unde a zburat?
- Către "Mâine". - "Mâine?
Un loc care are o mulțime de sori pe cer.
- Câtă lumină o fi! - Nu-i un loc ca Azi sau Ieri.
Un loc unde totul e mai bine.
"Mâine" nu-i un loc! Este...
- Nu-l poți vedea! - Ba da! L-am văzut.
Acolo mă îndrept.
Acum închidem ochii și dormim.
Când ne vom trezi vom găsim un loc cu tot ce vrem.
- "Mâine"? - O grotă.
A fost cât pe ce! Am riscat al naibii de mult!
Am fost atent. Eram în siguranță.
Trebuie să accelerăm. Mai aveți și alte viteze
în afară de mers legănat?
- Acum aș simula. - Ai o clipă?
- Cum a zburat tigruța? - Nu vorbesc când sunt în trunchi.
- Așa sunt eu. - Mă ocup eu!
Hei, Thunk, ai un păianjen pe față!
A scăpat!
Nu călcați pe pietrele alea ciudate ascuțite!
Zici de pietrele astea?
- Nu călcați pe pietrele astea! - Dați-vă la o parte, fetițelor!
Nimeni nu mă ascultă! Nu se merge pe pietrele alea!
Vino imediat înapoi!
Adio speranței noastre de supraviețuire!
Și bușteanului nostru!
Fie!
Săritul nu ajută. Doar puțin...
Ce ziceți? Nu mergeți în mâini! E și mai rău.
Să mergem!
Vă voi ajuta, dar trebuie schimbate imediat câteva lucruri.
Călătoria bușteanului a luat sfârșit! Haide, lasă-l!
Acum împinge-l.
Mai departe!
- Măi, măi! - Bine, dle "Geniu".
Ce facem acum?
Ce peștișori grozavi!
Bine! Te poți uita!
Le ador!
- Unde sunt picioarele? - Tot acolo!
Bine.
- Ești grea! - Chiar așa?
Mulțumesc!
Hei, terminați-o voi doi!
Bine, e pe picioare.
Suntem bine. Sunt bine!
Sunt grozave! De unde iei ideile astea?
Eu îl numesc "Creier".
Sunt aproape sigur că ideile vin de acolo.
Tată! Eu nu am un "Creier".
Până acum ne-am descurcat foarte bine fără "Creier".
Oamenii grotelor n-au nevoie de "Creier".
Noi avem astea.
Iată la ce mă refer! Ideile sunt pentru cei slabi!
Acum să mergem pe muntele acela!
- Măi, măi! Le ador! - Peștișorilor, nu-mi mâncați picioarele!
Cum a zburat tigruța?
S-a prins de-un soare și a zburat către "Mâine".
Nu!
Bună, tată!
Adio, tată!
- Ați mai văzut ploaia, nu-i așa? - Noi nu prea ieșeam.
- Eep, pare periculos! - O, tată!
Spui așa despre orice!
- Fii atentă! - Într-adevăr? Bine.
Nu... Nu-i rece!
Nu-i rece!
Atunci ursul spuse: "Grota ta?" "De o săptămână stai acolo cu oasele."
- Ce poveste amuzantă! - Nu e o poveste, e o "glumă"!
- Ce-i aia o "glumă"? - E ceva ce se inventează
pentru a te face să râzi.
- Uite una pentru tine. - Mulțumesc.
Una ție, iar asta e pentru tine.
Bine. Suficient!
De ce au nevoie copiii de scoica lor?
Dacă unul e în pericol, îi poate chema pe ceilalți.
Stai puțin! Zici că trebuie să ne despărțim?
Trebuie să încercăm mai multe drumuri.
- E modul cel mai rapid. - Familia Crood rămâne unită.
- Metoda ta nu e sigură. - Pot reuși!
- Putem reuși, tată! - Nu...
Sarcina mea e siguranța voastră. Încă mai comand eu
și am spus că nu ne vom separa.
Cu excepția voastră. E definitiv!
Sunteți bine toți?
- Suntem bine, Grug! - Tată, sunt speriat!
Spune-mi ce trebuie să fac! Ce fac, ce fac acum?
- Stai acolo! Te voi găsi! - Nu! E prea încet!
Continuați să mergeți și ne găsim afară.
- Tată! - Da, bine.
Amintiți-vă! Să nu vă fie frică!
Veți reuși!
Va fi bine...
Sandy!
Dă-mi alta.
Ai pierdut asta?
Vino cu mine.
Aici, băiete! Prinde-o!
- Iu hu! - Buni!
Mamă!
Grug?
Mă duc să-l aduc.
Ce băiat bun!
Da, tu! Cât ești de frumos! Vrei un nume? Să-ți pun un nume?
Te voi numi Douglas! Știi să faci trucuri?
Rostogolește-te!
Hai, Douglas, rostogolește-te!
Am fost îndrăgostită odată de un vânător. Eu eram culegătoare...
A fost un mare scandal.
Făceam schimb pe fructe de pădure și dansam!
Apoi, tatăl meu l-a pocnit cu o piatră și m-a vândut bunicului vostru.
Familia Crood! Coborâți!
Grug, stau bine acolo. Guy e cu ei.
O, e Guy cu ei. Atunci e bine!
Mulțumesc că m-ai informat de noutatea asta despre Guy!
Bine. Eu mă duc sus.
De ce nu vii și tu cu noi când termini cu tânguirile?
Poziție de nani?
Ce spuneți de o poveste?
Nu-i nimeni?
Apoi spuse: "Îl cunosc, eu l-am desenat."
Nu are sens!
Știu că nu a fost ușor să ne aduci aici.
Au trăit cea mai frumoasă zi din viața lor.
Îți mulțumesc pentru asta.
Vreau să vă arăt ceva.
O infinitate de sori pe cer.
Fiecare soare ce trece pe cerul nostru se oprește acolo, sus.
- "Mâine"! - Acolo vom fi în siguranță.
- Eu mă duc cu Guy. - Nu, fetița mea.
- Veniți cu noi. - Nu pot fără Grug.
E problema ta! Eu vin cu voi.
Mamă, serios?
Grug habar n-are să ne protejeze. În realitate, lui nu-i vin idei.
Nu e adevărat. Ai uitat când...
- Când el... - Resemnează-te!
Dacă i-ar veni vreo idee, aș avea un atac de inimă și aș muri.
- Grug! - Tată!
E destul de mare! Nu poate dispărea pur și simplu.
Stați! S-o întrebăm pe doamna aia urâtă dacă nu l-a văzut pe tata.
Nu, nu l-am văzut!
- Ce faci? - Am stat treaz toată noaptea
pentru că tot îmi veneau idei!
- Acela e un șarpe? - Cingătoare în versiunea modernă.
- Se strânge singură! - Ce ai pe cap?
- Eu o numesc "Disperare". - Iar eu "Perucă", rimează cu "nucă".
Iar pe ăsta îl numesc "Rostogolitor", rimează cu Grug.
- Dar nu rimează! - E mai rapid decât acoperă-picioarele.
Da! Încercați să țineți pasul!
- Vreau și eu un "Rostogolitor". - Pictura... e o chestie antică.
Pe asta o numesc "Pe-loc".
S-o facem din nou. Cred că am clipit.
- Îi numesc "Umbre". - Soarele nu-mi mai supără ochii.
- De unde ai ideile astea? - Cum nu am un "Creier",
pleacă din "Stomac", tocmai de jos și apoi se ridică până la "Minte".
- Grug, trebuie să continuăm. - Vedeți, am idei, sclipiri!
Ca asta! O numesc "Grota-mobilă". Nu e extraordinară?
- Pe ăsta îl numesc "Ridicător"! - Mamă!
Știu, e grav.
Aproape îmi pare rău pentru el.
Ba nu!
Ce vrei să faci?
M-am gândit că, dacă aș avea idei bune ca Guy,
poate că Eep m-ar fi ascultat, poate că nu și-ar mai fi dorit să plece.
O, Grug, despre asta e vorba?
Și m-am mai gândit că ar fi omorât-o pe mama ta,
așadar... în fine... toți sunt mulțumiți.
Am ajuns!
În grotă! Intrați cu toții! Haideți!
Nu!
- Gata cu grotele, Grug! - Poftim?
Ne vom agăța de Soare și vom merge către "Mâine" cu Guy!
Stați puțin! Sunteți cu toții de acord?
- Thunk? - Scuză-mă, tată.
Trebuie să încetezi să te mai îngrijorezi pentru noi.
E datoria mea s-o fac! E datoria mea să urmez regulile.
- Regulile tale nu ne ajută aici afară! - Ele ne-au ținut în viață!
Acelea nu erau pentru a trăi, ci pentru a nu muri. E altceva!
Ugga, băieți, trebuie să mă ascultați!
Am fi fost morți dacă te-am fi ascultat!
Acum trebuie să-l urmăm pe Guy.
- Guy? - Guy, fugi!
Nu are sens! Nu mai avem timp!
Totul se prăbușește, ești incoerent și contraproductiv!
Vorbe mari spuse la supărare!
- Continuă să vorbești. - Contragreutăți!
În dimineața asta erai schimbat. Un om cu idei, un om modern.
- Eu sunt omul grotelor! - Așteaptă!
Ce-i chestia asta care te salvează de pumnii mei?
- Smoală. - Nu...
- Trebuie să mă întorc după ei! - Nu te mai agita!
- Nu! - Grug! Stai!
Nimeni nu iese viu. Crede-mă!
Eu știu.
- A ta... - Familie.
Îmi pare rău.
Eram mic când s-a întâmplat.
Ultimele cuvinte ale părinților mei au fost:
"Nu te ascunde, trăiește!"
"Urmează soarele și vei găsi "Mâine".
Ai urmat lumina. Fata mea îți seamănă mult.
Nu. Ție îți seamănă.
Te iubește, dar uită să ți-o spună...
așa cum uiți și tu să-i spui ei.
Eram prea ocupat să-i protejez.
Nu-i nimic, așa fac tații.
Da, ai dreptate, dar n-o putem face de aici.
Avem nevoie de una din ideile tale.
Hai că poți!
Cingătoare, activează generatorul de idei urgente!
M-am prins!
- Măi să fie! - Da. Știu.
Face tot ce poate cu ce are! Haide!
Uite-l!
Cingătoare, vreau iubire, dramă, sinceritate!
Impresionează-mă!
Ne-a văzut! Ăsta e semnalul. Acum! Cu toată forța!
Nu se apropie! Pisicuța noastră nu pare speriată!
Înspăimântată? Îți arăt eu cum se face!
Dă-mi oasele astea!
Ține-te bine!
Da! Ai reușit!
- Grug! - Tată!
Suntem bine!
Da, suntem bine.
Grug, e decizia ta.
Du-ne în "Mâine"!
Repede! Vom reuși!
- Aveai dreptate! - Acolo sus! Iată-l!
Soarele! Vom reuși! Putem zbura până în "Mâine".
Fugiți!
Eu... eu nu înțeleg! Soarele era chiar aici! Era aici!
Trebuie să ne întoarcem în grotă! Repede!
Repede! Stați uniți! Continuați să mergeți!
Țineți-mă de mână! Thunk, să mergem! Haideți! Să stăm uniți!
Să stăm... Grug, ce ai?
Grug, vom muri dacă stăm aici!
Grug, ascultă-mă! Trebuie să ne întoarcem în grota aia.
Gata cu întunericul, gata cu ascunzătorile!
Gata cu grotele!
Care-i sensul la toate astea?
Să urmăm lumina!
Nu mă pot schimba, nu am idei,
dar am putere.
În acest moment e ceea ce vă trebuie.
Nu! Nu știm ce e acolo! Poate n-o fi nimic. E prea riscant!
E o șansă.
Iar eu vreau să profit de ea.
Știi, mi-am dorit să te arunc de când te-am întâlnit.
- E o glumă, nu? - Ce-i aia o glumă?
A reușit!
El a reușit!
- Bine, Thunk, e rândul tău! - Nu vii, nu-i așa?
Dacă reușești tu, o voi face și eu.
Ai făcut bine.
- Buni? - Fără dulcegării! Lansează-mă!
Stai! M-ai uluit azi, căposule!
Încă trăiesc!
- E timpul să pleci. - Nu! Am multe să-ți spun.
- Trebuie să lămuresc lucrurile. - O fac eu.
Așa e mai bine.
- Cum numești asta? - Mă gândeam s-o numesc "îmbrățișare"
că rimează cu cingătoare.
Dar îi poți spune cum vrei.
Nu... Îmi place "îmbrățișare".
Te iubesc.
Și...
- Tată, mi-e foarte frică! - Niciodată, să nu-ți fie frică.
Acolo! Îl văd!
Hei! Am reușit!
Înapoi!
Sunt în pericol! Rezistați! Vin acum!
Cum ajung la ei? Trebuie să mă gândesc.
Ce ar face Guy?
Ce aș face eu?
Ia ține-o puțin.
Mi-a venit o IDEE!
Fugi!
Douglas!
Hei, îl cunosc pe ăla!
Împingeți!
Nu suntem în siguranță aici.
Vorbesc eu cu ea.
N-am apucat să-i spun.
Eep, dacă tatăl tău ar fi aici, ți-ar spune...
Feriți-vă!
Pare a fi el.
Feriți-vă!
- Tată! - A reușit!
S-a prins de Soare!
- Nu prea bine! - Feriți-vă!
Grug!
Unde-i pericolul? Cine a sunat din scoică?
Și eu te iubesc, tată!
Unu, doi, trei, patru...
cinci, șase și...
șapte.
Și jumătate.
Și opt.
Nouă.
Douglas! Tată, l-ai salvat!
Un băiat trebuie să aibe animal de companie.
Am descoperit că-mi plac pisicile.
Nu!
Trebui neapărat să vedeți asta!
Să mergem acolo!
Da! Faceți loc!
Asta sunt eu. Mă cheamă Eep.
Iar ei sunt familia mea, Crood.
Dacă nu v-ați dat seama după bronz și animalele de companie,
nu mai suntem oamenii grotelor.
S-o facem din nou. Cred că am clipit.
Lumea noastră încă e dură și ostilă.
Dar acum știm că familia Crood se va descurca.
Pentru că am schimbat regulile ce ne țineau în întuneric.
Și pentru că tatăl meu ne-a învățat că oricine se poate schimba.
Eliberează fetița!
Aproximativ!
Așadar, de azi înainte vom rămâne aici.
Unde vom putea urma lumina.
---=== S F Â R Ș I T ===---
by Amstel