APPLES ADMINISTRASJONSBYGG PERSONALMØTE 2001
Jeg er utrolig glad for å være her. Vi vil vise dere noe helt spesielt.
Alt i alt med iMac- og Power Book-serien -
- har vi solgt over tre millioner enheter i år.
Ok, det var det.
Nei, kanskje det var én ting til.
Jeg skal vise dere noe helt utrolig.
Noe som ingen andre i verden har sett ennå.
Johnny, meg selv og et lite team har jobbet veldig hardt -
- på et hemmelig prosjekt, som jeg er kjent for å gjøre nå og da.
Og det jeg skal vise dere nå, kommer til å revolusjonere hele bransjen.
Det er en musikkavspiller.
Men greit, vi kommer til det litt senere.
Fordi det det representerer, er vel så viktig som hva det er.
Det er et verktøy for hjertet.
Og det å kunne røre en annens hjerte, -
- det sprenger alle grenser.
Det er kjempekult, om jeg skal si det selv.
Det er en musikkavspiller.
Det er tusen sanger i lomma.
La meg få presentere:
iPod.
Hei, Jobs. Stå opp. Du må våkne!
Jeg er våken.
- Hei! - Hei, Daniel.
Leser du også "Be here now"? Den er enorm.
Apropos... Hvor ble det av deg i går kveld?
Jeg måtte lese. Ja, ja...
En utdannelse kan ha sin verdi, men man må ofre livserfaring.
Systemet kan bare produsere systemet. Ikke godta det.
Men det krever mot å droppe studiene, slik du gjorde.
Gjør det!
Steven? Får jeg låne deg et øyeblikk?
- Vi ses. - Håper ikke jeg forstyrrer.
- Hva med undervisningen din? - Jeg er ikke student lenger.
Du er her, og du lærer...
- Vil du at jeg skal fordufte? - Hvorfor skulle jeg ville det?
Jeg er glad for at du er her.
Du går alltid rundt med en notisbok, du anser deg tydeligvis som kunstner.
- Hva med å studere litt design? - Jeg liker ideen om kunst og skjønnhet.
Men jeg har ikke talent nok til å gå den veien.
Hva med elektronikk og teknikk? Det er et felt i utvikling.
Jeg vil ikke bruke mine foreldres penger på å bli en stakkars elektriker.
- Er det bortkastet å få en utdannelse? - For noen, ja.
For andre betyr det bekreftelse og en god stilling.
- Steven... - Vi ses.
Vi snakker mer siden.
Hva holder du på med?
Ikke noe særlig. Bare en hjemmeoppgave i kalligrafi.
Det er nydelig.
- Læreren er visst en slags munk. - En munk?
Ja. Robert Palladino. Han er kjempeinspirerende.
Jeg heter Julie.
- Går du? - Ja, jeg må dra.
Vil du ha en tripp?
Ja.
Ja, det vil jeg.
- Kan jeg ta et par stykker? - Greit.
Til vennene mine. En kamerat og kjæresten min.
Det er så fantastisk vakkert!
Som et vindu til verden.
Hvordan tror dere det er i verdensrommet?
Det... ligger utenfor vår fatteevne...
Ja.
Tenk å få et barn, -
- og så bare kaste det bort, som om det ikke betyr noe?
Tenker du på dine biologiske foreldre?
Nei, nei, nei... Ikke bra.
Nå ble jeg veldig trist.
Beklager at livet mitt spolerer trippen din.
Det er greit.
Jeg savner deg når du ikke er her.
Jeg elsker deg, Steve.
Og jeg elsker deg.
Verdensrommet, det uendelige svarte dypet...
Hva var det den guruen pleide å si?
- Det er ingen tid å miste. - Hørte dere det?
Hva da?
Nå er han i gang igjen.
Kalligrafi er den visuelle kunstformen i kommunikasjon.
Ta Garamond, for eksempel.
En skrifttype som er laget spesielt for å gjøre selve lesekunsten mer naturlig.
Datamaskiner er bygget for å gjøre livet enklere.
Det er ingen grenser for hva datamaskiner kan gjøre.
Det er ikke hva du er født som, som betyr noe, men hva du gjør med livet.
Tidspunktet for din død ligger fast.
Livet er en reise mot sjelefred og fullendelse.
Vær så enkel du kan, -
- og du vil bli overrasket over hvor ukomplisert og lykkelig livet ditt blir.
Jeg aner ikke hva jeg vil gjøre når jeg kommer hjem igjen.
Gjør du? Hva skal du gjøre når du kommer hjem igjen til dalen?
Steve? Steve, er det noe galt?
Nei. Nei, nei! Det er fremdeles svart-hvitt.
- Folk vil ha farger. - Pong hadde ikke farger.
- La oss gjøre det bedre. - Den kan ikke klare farger.
Hvem sier det? Du nekter å bevege deg ut på ukjent grunn.
- Du er ikke sjefen min. - Det hadde vært smart om jeg var det.
- Hva skjer, Steve? - Han er en idiot.
Halvparten av disse folka har ikke peiling på design.
- Folk klager på oppførselen din. - Min?
Og... kroppslukten din. Dusjer du, sånn som vi snakket om?
- Jeg går med sko, som du ba om. - Dette går ikke, Steve.
Du er nødt til å kunne samarbeide.
- Jeg prøver å gjøre det riktige, Al. - Jeg vet det.
- Så la meg gjøre det. - Steve, du er god, du er dritgod.
Men du er en drittsekk.
- Ja, det... - La meg snakke ferdig.
Jeg vil virkelig ha deg her, men du er nødt til å legge om stilen.
La meg få mitt eget prosjekt.
Jeg gjør det alene. Og jeg skal lage det beste spillet du noensinne har sett.
Du mener det?
Greit. Du kan få omprogrammere et spill, men tidsfristen er stram.
Klarer du det, blir lønna nærmere 5 000 dollar.
5 000 dollar?
Og jeg tror jeg har en løsning på dine personlige problemer.
Så mange kretser...
Woz? Hei, det er Steve.
Takk for at du redder meg.
Selvfølgelig! Vi er jo venner. Det er det venner gjør.
Jeg klarer bare ikke å jobbe under andre.
Jeg trenger min frihet. Hvis du skjønner hva jeg mener?
Det skjønner jeg veldig godt.
Beklager at jeg ødelegger fredagskvelden din.
Tuller du? Dette er gøy. Jeg hadde gjort det gratis, ærlig talt.
Men av ren nysgjerrighet, hva får vi for dette?
700 dollar.
Det er penger i sånt.
Jøss, dette er bra.
Veldig bra.
Jeg vet det.
Fire dager? Du har brukt tiden godt. Dette må jeg vise Nolan.
Dette er bra.
- Woz? - Hei.
- Woz! - Jeg er i stua!
- Gode nyheter. - Sjefene likte dataspillet?
- De var elleville! - 350... ikke dårlig.
Ikke dårlig? Det er glimrende. Hva jobber du med?
Vitser til tulletelefonen min. Jeg har noen veldig bra polske her:
Hva syns du om denne?
Hva er langt og hardt som en polsk brud får på bryllupsnatta?
Et nytt etternavn.
- Veldig morsomt. - Ikke sant?
Hva kaller du en vakker polsk jente? "Heldig".
Hva er det der?
Å, det... Det er noe veldig stilig.
Det er en dataterminal som jeg jobber med. Den koples til en tv-skjerm.
Hører det sammen som et sett?
Koden er litt rufsete, men teoretisk skal den vise det du jobber med.
- Vis meg det. - Ja, greit.
- Om HP ikke liker det, dette er viktig. - Ja, det har potensial.
Dette er som den industrielle revolusjon.
Farvel til hullkortbunker og stormaskiner.
Ja, det er ganske kult. Hei, Charlene.
Hvorfor har du ikke fortalt om dette før?
Jeg holdt bare på for moro skyld.
Nettopp, for deg selv! Du fulgte magefølelsen, instinktet ditt.
Din godt utviklede hjerne ønsket noe, så du bare skapte det.
- Hva kaller du systemet? - Operasjonssystemet?
Det viser bare det du driver med i sann tid.
Du kan se hva du jobber med mens du jobber med det.
Dette er frihet. Frihet til å skape og gjøre og bygge... det er kunst!
Kom deg ned på jorda!
Selv om du utviklet en datamaskin for tullinger som oss, -
- så er det ingen som ville kjøpe en!
Hvordan kan folk vite hva de vil ha, når de aldri har sett det?
Vi skal til Homebrew.
Hva? Aldr...
Aldri i livet om jeg presenterer noe for Homebrew.
Folk kjører så sakte! Flytt dere!
Jeg har vært på Homebrew, og jeg vet hva slags folk som går dit.
- Jeg er ikke en sånn type. - Du kommer til å imponere stort.
Kan du ikke bare slå ned litt på farten, -
- sånn at vi kanskje når fram i live?
Jeg vil bare være førstemann fremme.
Vi må finne på et navn...
Noe slående... noe blendene...
Ja, men jeg vet ikke...
- Hva med Enterprise Computers? - Nei, ikke noe Star Trek-navn.
- Da kjører jeg rett i grøfta. - Ja, ja, greit! Slapp av!
Greit, ikke noe Trek-greier.
Det må være noe som folk har et forhold til, -
- og som når de ser det, så vil de bare ha det.
- Apple. - Hva sa du?
- Apple? Som frukten eple? - Skapelsens frukt.
Det er raffinert, og det kommer før Atari i telefonkatalogen.
Det er i hvert fall mye bedre enn "Phaser Beam Computers".
- Kalle det opp etter en frukt. - Apple Computer.
Men hva med platestudioet til Beatles, Apple Records?
- Eier de liksom ordet "Apple"? - Hvorfor hater du Beatles?
Jeg gjør ikke det, de er bare ikke Dylan.
Det er bare ikke riktig å sammenligne dem.
Apple... Mener du det? Apple?
Finner vi på noe bedre, så endrer vi det. Det er bra nok nå.
Det vil vise 192 minnelokasjoner samtidig på skjermen.
La meg forklare...
Det er faktisk temmelig fascinerende...
Hovedkortet er temmelig komplekst sammenlignet med andre.
Som for eksempel Altair.
Og som dere kan se, er det mye mindre og billigere å produsere og bygge.
Og ved å bruke dynamisk RAM, kunne jeg...
... kunne vi minimere størrelsen på kortet betraktelig.
- Fungerer det sammen med TV-en din? - Ja, ja!
Det vil virke sammen med enhver TV eller videoskjerm.
Alt du trenger er en radiofrekvens-konverter -
- for å vise bildene fra mikroprosessoren på utdataenheten.
Og den kan kjøre BASIC.
Den kan også kjøre BASIC, og det syns jeg er...
Det var vel det. Tusen takk for deres tid.
Dette var alle tiders.
Vanskelig publikum.
- God kveld. Jeg heter Frank. - Jeg er Lutz.
Og vi skal vise en RISC CPU.
Unnskyld?
Navnet er Paul Terrell.
- Jeg så presentasjonen deres. - Og...?
- Jeg vil snakke forretninger. - Hva kan jeg gjøre for deg?
Jeg eier en liten butikk, "The Byte Shop", som selger datamaskindeler.
Vi selger transistorer, kretskort, loddeutstyr, skjermer...
- Som Radio Shack? - Nei.
Hør her, kan du ikke stikke innom og ta en prat en dag? Her er kortet mitt.
- Hyggelig å treffe deg. - Steve Jobs.
Hvem var det?
Paul Terrell.
Hvem?
TV OG RADIO-RØR GJØR-DET-SELV
- Hva slags investering er det snakk om? - Steve! Jeg sa jeg var interessert.
Ja da, men du er ikke den eneste.
- Sier du det? - Det stemmer.
Jeg fikk et helt annet inntrykk på Homebrew.
Tror du at det var dit vi kom først?
- Vi har vært over hele dalen. - Men da har dere vel en forhandler.
Jeg har fått noen tilbud. Men Paul... Mitt mellomnavn er Paul. Far het Paul.
Det er mange Paul-er. Jeg tror vi er sjelefrender.
Vi er forretningsmenn som følger magefølelsen.
Og min magefølelse sier at jeg skal gi deg denne muligheten.
Jeg foreslår 400 per maskin á 50 stykker, betalt ved levering.
- 400 for 100 stk. 1/3 på forskudd. - Vi forhandler ikke.
Å jo, da.
Ja vel.
Jeg gir deg 450 per maskin ved levering, ingen forskudd.
Jeg skjønner at det er tøft, men det er en stor utbetaling hvis du leverer.
Når jeg leverer.
500 per maskin, og du har en avtale.
Greit. Du har 90 dager på deg.
Du har dem om 60.
Daniel og jeg hadde ikke plass hjemme hos oss, så...
Jeg er glad for at du spør.
Vi kunne flytte på noen greier og vaske litt.
Jeg kan flytte verktøyet mitt ut i skuret.
Så kan vi skaffe dere en vifte når det blir varmt.
Hva tror du?
- Flott. - Ja, dette er perfekt!
Bra. Det skal bli gøy å se dere bygge noe.
Og du... Hold orden.
Pinlig.
Tusen takk, herr J.
- Da har vi et verksted. - Ja, det har vi.
Åssen går det?
Voilá!
Det må være mer på linje, mer symmetrisk.
Vi har 60 dager på å bygge 50. Ingen bryr seg om hvordan kretskortene ser ut!
- Jo, jeg. - Flott. Men vi har en umulig tidsfrist.
Du har rett. Du trenger hjelp.
Woz. Vi har et problem.
Hva skal vi gjøre med alle disse ansatte?
- Du kjenner Bill. - Lenge siden, Woz.
- Godt å se deg! - Min venn Daniel Kottke.
Kottke... Kottke fra India, selvfølgelig. Deg har jeg hørt mye om.
- Ikke rør! - Dette er Chris Espinoza.
Hyggelig å møte deg. Dette blir kult.
Så bra at du liker det vi driver med.
Kan jeg få snakke litt med deg?
Kan du kutte ut det der, og gå dit bort. Vekk.
Vi har ikke råd til å lønne tre stykker akkurat nå.
Vi har ikke råd til å lønne oss selv, hvis ikke vi leverer.
Chris er bare en guttunge som har lyst til å hjelpe til.
Du er bare en guttunge sjøl.
Takk, mor.
Flaut...
Som lovet.
Pent kort.
- Hvor er resten? - Resten?
- Dette er alt. - Jeg ba om 50 datamaskiner.
Det inkluderer tastatur, kabinetter skjermer og strømforsyninger.
Bare kretskort...? Unnskyld meg, dette er den nyeste teknologien!
Det er ingen som lager maken til disse!
Hvordan våger du!
Det min kollega sier, er at du ikke helt ser mulighetene i dette.
Det der er virkelig en råbra datamaskin.
Ikke for forbrukeren.
Ja, men da bør kanskje forbrukeren lære seg å...
Gutter. Ideen jeg kjøpte, var en datamaskin til privat bruk.
Inkludert tastatur og skjerm. Dette er et kretskort.
Det er sikkert en god begynnelse, men for et alminnelig menneske -
- som ikke er medlem av en dataklubb, vil ikke ha peiling på hva dette er.
Mannen i gata vil ikke bygge sin egen datamaskin, de vil bare kjøpe en.
Ta den ut av esken, plugge den inn og se at den virker.
Steve, hører du på hva jeg sier?
Ja.
Dette er dine kretskort. Og de kommer til å selge. Det lover jeg deg.
Du så demonstrasjonen på Homebrew.
Du vet hva det kan klare med de riktige komponentene, som du jo selger her.
Så demonstrer den for forbrukeren.
Selg komponentene separat. Dine tastaturer og dine skjermer.
Da får du omsatt varene og vil tjene mer.
Du har skjønt det.
Ja vel, Steve. Jeg skal prøve å selge dem.
Men hvis ikke, så blir det ingen ny ordre.
Greit. Det er i orden. Men jeg tror virkelig du vil like vår neste modell.
Hva kan den?
Hva er det du snakker om?
Alt-i-ett.
- Kan jeg hjelpe deg med noe? - Jeg heter Rod Holt.
Teknikeren. Vi snakket sammen på telefonen.
Selvfølgelig. Det er Rod.
Bra at du stakk innom.
Velkommen til Apple Computer.
Ok. Vis meg denne banebrytende greia.
Dette er Apple II.
Verdens første alt-i-ett datamaskin for hjemmebruk.
Og du trenger meg til å...
Vi trenger en varmesvak strømforsyning i kabinettet.
Umulig, men ikke hør på meg, jeg er jo bare... teknikeren.
- Hvor mange watt er det? - 40. Og stille.
Hva faen mener du med det? Det går ikke!
De blir varme og må kjøles av vifter. Og de er ikke stille.
Det er nettopp det vi trenger deg til å konstruere på nytt.
- Hva da? - Strømforsyningen.
Den kan ikke ha en vifte, og den må ikke bli overopphetet.
Og den må få plass i en kasse... på den størrelsen.
Vær så snill, ikke...
Bare gjør hva du vil.
Jeg koster 200 dollar om dagen, og hvis ting ikke funker, så går jeg.
Er du med?
Jeg er med.
Vi snakker fremtid. Markedet eksisterer ikke ennå.
Vi er for hjemmedatamaskinen hva Intel har vært for mikroprosessoren.
Det er da innlysende!
Nei, frue, men det fungerer med en tv-skjerm.
Ja, akkurat som et fjernsynsapparat.
Nei, det er ikke et fjernsyn, det er en personlig datamaskin.
Ok, har du en skrivemaskin?
Fint. Bruker du den?
Bra. Så tenk deg en kombinasjon av skrivemaskinen og fjernsynet ditt.
Nei, nei... Vent! Vær så snill og ikke legg på.
Ja, vi er små nå, men vi...
Hvordan vet du at vi holder til i en garasje? Hvem har fortalt deg det?
Ja. Ja. Takk skal du ha for din tid.
Ja, det stemmer. Apple Computer.
Apple, som frukten, ja.
Hvem er det?
Nei. Nei. Alt jeg ber om er at du kommer og besøker oss.
Ett møte, og jeg lover at du er solgt.
Et sted rundt $50 000, vil jeg tro.
Hallo?
Hva sa de?
- Hva faen er det med folk!? - Du hadde visst en god telefonsamtale.
Gid du setter maten i halsen og dør, men den burritoen tar livet av deg uansett.
- Slapp av litt, da. - Hva sa du?
Du er så stressa. Kan du ikke slappe av litt?
Hvorfor skulle jeg det? Skal jeg heller være en dust som dere?
Jeg sitter faktisk her og studerer integrert krets-design.
- Vi gjør jobben vår, vi. - Å ja? Men din føles liksom overflødig.
Du står her og røyker som om vi var i India, men det er vi altså ikke!
Hva er det med deg? Du pleide å være... engasjert.
Vis det! Dette er en business, Daniel.
Du er nødt til å vise eget initiativ.
Her driver jeg og ringer hundre telefoner, Rod jobber uavbrutt, -
- guttungen finner alltid på noe, og Woz bærer sin bør.
- Og det er ikke småtteri... - Nå såret du meg, faktisk.
Er... har jeg kommet riktig...?
- Apple Computer? - Ja, det er oss.
Hadde du ventet noe annet?
Nei. Vel, kanskje litt mindre Manson-familien-aktig.
- Det er en begynnelse. - Mike Markkula.
- Steve Jobs. - Steve. Jeg har hørt mye om deg.
Du snakket med min kollega Don Valentine på telefonen.
- Visedirektør i Atari? - Ja, han sa du hadde ringt 150 ganger.
Herregud...
Han ba meg tynt om jeg ikke kunne dra og se på forholdene her.
- Vel, Mark... - Mike.
- Velkommen til Apple Computer. - Takk.
Er dette... alt?
- Ja. - Nei.
Vi har seks etasjer på en bedre adresse. Apple II blir sluppet om én måned.
- Om et par måneder. - I nær fremtid.
Er det et sted vi kan sette oss og snakke?
Vær så god, gutter. Og dette er til deg.
Steve spiser bare frukt.
Ja, men da skal dere få være i fred.
- Tusen takk, fru J. - Kjempegreier.
- Så, hvor var vi? - Du må ikke misforstå...
- Men hvor kommer du fra? - Det han prøver å si er...
Hvor var du ansatt sist?
Intel.
- Og hvor mye er det snakk om? - Investeringen?
- Steve går gjerne rett på sak. - Gjør jeg?
Jeg har vært på utkikk etter noe jeg virkelig kan engasjere meg stort i.
Jeg er villig til å ta en risiko, og da er dette et godt alternativ.
Men risikoen må virke lovende. Og jeg ser det på uttrykket ditt.
Jeg kjenner det igjen, for jeg har hatt det selv. Du er på sporet av noe stort.
Og nå til saken: La oss starte på 90 000, og se hvor langt vi kommer.
- Unnskyld, kunne du gjenta det? - Beklager...
- 90 000 er ikke nok. - Vent litt nå, Steve...
- Få vil komme hit med et sjekkhefte. - 90 000 er nok for oss.
Men jeg tror ikke det holder for deg.
Vi tar de 90 000 i investeringer i en selskapsverdi på 300 000.
Men da skal du også spytte i en kreditt på 250 000 til 10 % rente -
- som vil bli betalt ut når salgsinntektene går i pluss.
Ok.
Det jeg mener, er greit.
Først må dere danne et selskap, slik at dere kan sikre dere som eiere.
Hvis dere altså vil ha meg om bord.
- Tusen takk, herr Markkula! - Kall meg Mike. Hei, du...?
- Det er Bill. - Bill Fernandez.
- Takk, Mike. - Strålende, Steve.
Hører du ikke hva jeg sier?
Jeg er gravid.
Steve, du er nødt til å snakke med meg. Det er ditt ansvar også.
Du våger ikke å bebreide meg for dette!
Jeg gjør ikke det.
Vi har begge hatt våre øyeblikk med...
- Hva faen er det du snakker om? - Da jeg var i India, var du med...
- Du vet... - Du kan ikke legge ansvaret på meg.
Du kan ikke gjøre dette mot meg. Ikke nå!
Beklager om det ikke passer inn i planen!
Du har et problem. Men det har ingenting med meg å gjøre.
- Men... det er ditt... - Nei!
Kom deg ut av huset mitt. Nå!
Å, herregud... ikke det...
Hei, går det bra her?
Steve kaster meg ut.
Han vil ikke ha noe med meg å gjøre.
Kanskje det er til det beste. Du fortjener ikke å bli behandlet sånn.
- Jeg er gravid, Daniel. - Hva?
Han sier at det ikke er hans, men jeg ville aldri...
Hva har jeg gjort galt?
Du har ikke gjort noe galt.
Det er bare typisk Steve. Det er sånn han er.
Han har forandret seg.
VESTKYSTENS FØRSTE DATAMESSE
Bare kople dem rett til TV-en.
- Hva synes du? - Er du klar?
Mine damer og herrer, jeg heter Steve Jobs.
Da jeg grunnla dette selskapet, hadde jeg ett klart mål:
Å gjøre det ingen andre trodde var mulig.
Å legge kraften og skjønnheten i verdens mest avanserte teknologi -
- i alminnelige folks hender.
Og jeg lover dere at etter i dag, -
- vil dere ha et helt nytt syn på datamaskiner.
Det er med stolthet jeg presenterer dere og hele verden -
- for fremtiden innen hjemmedata:
Den banebrytende Apple II.
APPLE-BYGGET CUPERTINO 1980
Begynn fra begynnelsen!
Det må være intuitivt, ligge ett skritt foran.
Det skal vite hva dere vil gjøre, før dere vet det selv.
- Snakker vi ledeteksten? - Vi snakker om alt, Bill. Hele greia.
Lisa, det er fremtiden, dere.
Lisa vil bety for de neste ti årene, det Apple II har betydd for de siste tre.
Garantert.
Vet dere hvorfor folk kjøper en Apple? Hvorfor det, og ikke fra konkurrenten?
Fordi den imponerer. Den er et statussymbol.
Og mer enn det, den har sosial omsetningsverdi. Vi har hevet lista.
Og hvis vi vil holde oss på det nivået, -
- må vi sette alt på spill.
Store kunstnere som Dylan, Picasso og Newton, de tok sjansen på fiasko.
Og hvis vi vil være store, må vi også ta den sjansen.
- På kommandolinjen? - På alt. Fra det minste.
Over 20 forskjellige funksjoner utgår fra hver variasjon av kommandolinjen.
- Og det tar uker å programmere. - IBM har gjort det alt.
Og jeg vil heller ta sjansen med vår visjon, enn å lage en etterligning.
Vi må gjøre de små tingene uforglemmelige!
La oss ta noe enkelt. "Lisa Write".
Hva skjer hvis jeg klikker på en av disse fanene?
Du får en rullegardinmeny med innstillinger og sidealternativer.
Hvilken fane skal jeg klikke på for å få forskjellige skrifttyper?
Hvor mange forskjellige skrifttyper kan "Lisa Write" tilby?
- Jeg hadde tenkt å ta det opp... - Jeg har spurt etter det i månedsvis.
Alt dette ligger på idéplanet, og skrifttyper er ikke egentlig så viktig.
Alt er viktig.
Hvis vi skal virkeliggjøre visjonen vi har med Lisa, -
- må vi jobbe de timene det tar, og skape noe stort.
Vi har en tøff tidsfrist på programvaren, -
- og verre blir det hvis vi skal legge til pene skrifttyper. Hva sier du, Bill?
Hvis du ikke deler vår entusiasme og omsorg -
- for dette selskapets visjon...
Ut!
Pakk sammen og pell deg ut. Du er ferdig her.
- Gir du meg sparken? - Nei! Jeg har gitt deg sparken!
Hvorfor er du her ennå?
Han var den beste programmereren vår.
Han var den beste programmereren som ikke bryr seg om vår visjon.
- Det er ikke min sak å si noe... - Så klapp igjen, for helvete!
Unnskyld at jeg avbryter, Jobs, men advokaten er her for 8-møtet.
Jeg vil se noen eksempler i ettermiddag.
Vi har klart å lage et tekstbehandlings- program uten skrifttyper.
Og det skal ikke skje igjen.
Så fiks det!
- Steve? Hei, Steve. - Daniel?
Har du tid til en kort prat?
- Jeg trodde vi gjorde om avtalen? - Det tar bare et øyeblikk.
Det sier alle.
Steve...
Greit.
Jeg har ikke med meg lunsj, så la oss møtes på Good Earth klokka 12.
Forresten, hva jobber du med for tiden?
For det meste Apple II og reparasjoner.
Skriv under her, det sikrer din besøksrett.
Jeg vil ikke ha det. Lisa Brennan er ikke mitt barn.
- Retten er ikke enig. - Chris-Ann er gal. Det er umulig.
- I hvert fall svært usannsynlig. - Farskapstesten kan bevise det.
Det er 24 millioner i California. Testen har en feilmargin på 5 %.
Det betyr 1,2 millioner mulige fedre til det barnet. Og det er ikke meg.
Du behøver ikke å overbevise meg, men du er nødt til å skrive under her.
Frk. Brennan har rett til barnebidrag fra deg uansett.
Vil du virkelig gi fra deg rettighetene til å se di... hennes barn i fremtiden?
Jeg har ikke tid. Ikke nå.
Som far, ber jeg deg innstendig om å gjøre det.
Uansett om du tror Lisa er datteren din eller ikke.
Du risikerer ingenting ved å skrive under, -
- men du vil angre det hvis du ikke gjør det.
Frederic Rodney Holt kjøpte nettopp -
- 106 656 preferanseaksjer for 19 cent per aksje.
Men dette gir ikke Holt rett til noen grunnaksjer.
- Nei, overhodet ikke. Steve? - Slett ikke. Rod får det han skal ha.
Når det gjelder tekniker Daniel Kottke som har vært med fra starten, -
- så har vi vel ikke blitt enige om han har rett til grunnaksjer?
Helt ærlig, å gi Daniel samme mengde som Rod, virker litt urettferdig.
- Ja. Daniel skal ikke ha noe. - Ingenting?
- Bør du ikke tenke deg om nå? - Jeg har tenkt meg om.
- Daniel får ingenting. - Ja vel, det er notert.
Enhver lavmåls tekniker kan gjøre jobben hans. Jeg har holdt liv i ham i årevis.
- Dette er ikke personlig. - Selvsagt er det personlig.
Hvis vi gir Daniel preferanseaksjer, hva så med en som er ti ganger bedre?
Så hvor skal vi sette streken? Ved ledelsen, eller...?
Ledelsen og ingeniører. Jeg vet hva det betyr!
Nei, jeg vil ikke...
Ja vel, skal vi fortsette?
Så da skal altså Bill Fernandez, Randy Wiggington og Chris Espinoza -
- ikke få noen aksjeopsjon?
Så du tar deg en øl?
- Det er en stor dag for deg i morgen. - For oss.
For oss.
Mike fortalte meg hva som skjedde med Bill, Dan -
- og Chris.
Steve...
- Hvorfor gjorde du det? - Selskapet har vokst fra dem.
De sitter ikke i ledelsen.
Min jobb er ikke å være grei, men å gjøre folk bedre. De fortjener det ikke.
Hvem gjør det?
Vet du hvordan dette selskapet fungerer? Jeg forteller det gjerne.
Vet du hvorfor jeg startet dette selskapet sammen med deg?
Hvorfor jeg forlot trygge HP for dette?
Du vet det ikke, for du har aldri spurt.
Jeg forlot det, fordi dette var min greie. Dere syntes det var kult.
Jeg ville bare være en av gutta.
Og av alle gutter jeg kjente, var du den kuleste.
Du var smart. Oppfinnsom.
Og med dette hadde jeg sjansen til å gjøre det jeg likte best.
Og gjøre det fordi det var gøy.
Det var alt jeg var ute etter.
Og jeg trodde det var det du var ute etter også.
Det har skjedd noe med deg, Steve.
Jeg har blitt voksen, Woz.
Nei...
Nei, det har du ikke.
Og nå, nyheter fra næringslivet: Apple Inc. skaper nok en gang overskrifter:
Apple ble børsnotert imorges til en utrolig markedsrente.
4,6 millioner aksjer ble solgt på én time etter at børsen åpnet.
Ledere fra Wall Street hadde forutsett selskapets store dag, -
- men sier at Apple har overgått alle forventninger.
Der er han!
Strålende!
La oss hjelpe dem å få fart i de aksjene.
Vi gjør som vi pleier, dere.
Arbeidet kaller, folkens!
Jeg har noen morsomme ideer.
- Jeg takker for meg. Vi ses kanskje. - Jeg ringer deg.
Er du snill og si til herr Markkula at vi er her?
Ja, herr Rock.
- Mine herrer? - Mike... kom inn!
Sett deg.
Det er noe vi må snakke om, og du vil nok ikke like det.
Det gjelder Steve. Han tyner selskapets midler med fantasier -
- som ikke er mulig med en Lisa-maskin.
Steve har gjort det umulige siden selskapet holdt til i en garasje.
Jeg elsker alt det Steve står for.
Men han er som et barn i en godteri- butikk, og vi har gitt ham nøkkelen.
Det er hans butikk.
Dere kommer aldri mer til å se tastaturet festet til datamaskinen mer.
Det er et problem, Mike. Og hva verre er, han latterliggjør IBM!
Jobs satte inn en helsides annonse i Wall Street Journal -
- hvor han håner verdens største dataselskap:
"Gratulerer med deres første PC." Han egger til datakrig med IBM, for faen!
- Jeg er klar over den annonsen. - Så gjør noe med det!
Du vet at han har rett. For tre år siden hadde ikke IBM noen PC, men nå...!
- De har gjort som oss. Tenk på det. - Vi har tenkt, Mike.
Styret har enstemmig vedtatt at Steve ikke skal ha noe mer med Lisa å gjøre.
Er dette et slags maktspill?
I 18 måneder har du bare gitt støtte. Og nå vil du fjerne Jobs fra hans eget lag?
Dette er ikke noe jeg ønsker, Mike.
Men se på det med aksjeeiernes øyne. Steve er fantastisk.
Ja, det er han.
Men han er en tidsinnstilt bombe. Jobben vår er å ufarliggjøre ham.
Det blir din oppgave.
- Jeg driter i hva styret synes. - Du bruker for mye tid.
Perfeksjonismen din... De frykter milliontap selv før det har tatt av.
De ser ikke det store bildet.
Nei, aksjeeiere ser ikke lenger enn nesetippen sin.
Styret er blinde. De ser deg ikke som jeg ser deg, eller som de ansatte gjør.
Lisa er mitt prosjekt.
Det er mitt! Og de vil ta det fra meg?
- Du lar dem gjøre det. - Tullprat! Det vet du at ikke er sant.
Faen.
Apple II blir brukt i flere fag i flere skoler enn noen annen PC.
Alt fra alfabetet i førskolen til fysikk for avgangsklassene.
Så uansett hva Brian har lyst til å bli, -
- kan en Apple-maskin hjelpe ham til å bli det.
Det fins ingen grenser for hva Apple II kan gjøre for deg.
KJÆRE FAR, KAN JEG BESØKE DEG SNART?
- Det skjønner jeg ikke noe av. - Jeg har sett flere drap enn deg.
Jeg vil heller bli straffet av en dommer enn av meg selv -
- her i min ensomhet.
Man straffer seg selv, man slipper ikke unna.
Hei, jeg heter Gabe Kaplan. Prøv en Pepsi. La smaken bestemme.
Hvilken valgte du? Pepsi Cola!
- Ja? - Hei, Steve, det er Mike.
Jeg tror jeg har funnet et prosjekt til deg. Et skrinlagt FoU.
Det er faktisk noe du godtok for en tid siden.
Er dette Macintosh-teamet?
- Herregud... - Nei, det er bare Steve.
- Veldig godt å se deg, Steve. - Bill Atkinson.
Godt å se at de har 1. divisjonsspillere her.
- Hei, Steve Jobs. - Hva heter du?
Burrell Smith.
Beklager alt rotet. Vi er bare en gjeng degenererte.
Jeg liker de degenererte.
- Hvem er prosjektleder her? - Jeff Raskin.
- Men jeg vet ikke hvor han er. - Jeff Raskin...
Ja vel. Jeg får ta meg av det. Det er jeg som overtar fra nå.
Mener du... overta hele Macintosh-prosjektet?
- Ja. - Kult!
Hvor er designteamet?
Team? Vi har ikke...
Vis meg hva dere driver med.
Brukervennlighet er viktig.
Vi prøver å utvikle et enklere grensesnitt -
- tilpasset den alminnelige sluttbrukeren.
Men vi sliter med grensesnittet, og resultatet har vært...
Dårlig. Hva er under lokket?
De vanlige kule greiene. 64 kB RAM.
256 bitmap skjermvisning. Motorola 6809.
- Vi kjører 68 000-eren. - Det er Lisas prosessor, kamerat.
Stemmer... kamerat.
Jeg driter i budsjettet. Bare gi meg den prosessoren.
Hei, Steve! Åssen har du det?
Chris, det er jammen... Jobber du med Macintosh?
- Ja. - Bra.
Dette kommer til å bli gøy.
Ok, tilbake til det du snakket om. Denne greia er for menigmann.
Det er sluttbrukeren vår.
Skolelæreren, søppelmannen, -
- barnet, en eller annen bestemor i Nebraska.
Så denne greia må være enkel.
Den må virke som...
... som et hjelpemiddel.
Hei, Jeff. Steve Jobs er her.
Siden du ikke var her...
Noen av prosjektlederne har vært i møte med Motorola.
Hvorfor er du her, egentlig?
- Jeg vil hjelpe med å bygge Macintosh. - Det tror jeg ikke vil fungere for oss.
Vi prøver å unngå at dette prosjektet også blir en oppblåst katastrofe.
Ok, Jeff.
Jeg lytter.
Vel, Steve.
Du ville ikke involvere deg da vi startet dette, og det var greit.
Du skulle bare være klar over hva vi gjorde.
Involver deg, men ikke gjør Macintosh til et hevnprosjekt.
Alle vet at det skar seg mellom deg og Team Lisa, -
- så tro meg når jeg sier at vi klarer oss helt fint.
Ok, Jeff.
La oss få satt et par ting på plass:
Vi klarer oss ikke "fint", og vi aksepterer ikke tingene som de er.
Og vi slutter aldri å fornye oss.
Maskinen din mangler kraft.
Grensesnittet må utvikles, og det vil jeg hjelpe til med.
Jeg prøver ikke å ta fra deg Macintosh.
Jeg vil ha deg med på laget.
Men du kan enten slutte deg til gjengen, eller dra til helvete ut herfra.
Ok, vi har mye å gjøre, så la oss sette i gang. Bill, du blir med meg.
- Hvor skal vi? - Vi skal rekruttere.
Faen.
- Hei, Steve. - Hold disse litt.
Hva er det du gjør?
- Steve! - Du er på Macintosh-laget nå.
Hva er en Macintosh?
Andy Hertzfeld, er du god?
Bare de gode er på Macintosh-laget, og jeg vet ikke om du er god nok.
- Unnskyld...? - Bill Atkinson sier at du er god.
- Ja, jeg... tror jeg er ganske god. - Kreativ?
- Jeg tror det. - Velkommen på Macintosh-teamet.
- Jeg er lei av å redde skinnet ditt. - Du elsker det.
- Jeg vil ha mitt eget team. - Plukk dem ut selv.
Og jeg er luta lei av å jobbe under presset fra dine hysteriske tidsfrister!
- Spør likegodt henne om en date. - Jeg vil det også.
- Avtale. - Jeg mener det, Steve.
Er dette en slags prestasjonsvurdering?
- Hvordan går det med IIE? - Strålende.
- Du kjeder vettet av deg, gjør du ikke? - Jo, det gjør jeg.
- Blir du med på Mac-teamet? - Du vil ha meg med på Mac-teamet?
Jeg er med.
Dere må ha et problem som dere må løse. En urett dere må gjøre rett.
Det må være noe som dere brenner for. Ellers holder dere ikke ut.
Jeg vil ikke høre at dere ikke kan gjøre det raskere.
Millioner kommer til å kjøpe denne maskinen.
Vi kan ikke si at vi skal gjøre det bedre enn konkurrenten.
Vi må se på konkurrenten og si at vi skal gjøre det annerledes.
Vi har sjansen til å bygge en banebrytende maskin.
Livet har sine begrensninger.
Og akkurat nå har vi valgt å gjøre dette.
Så la oss gjøre det bra.
Det er bra.
Nei, det er ikke det.
Det er sinnssykt bra.
Vi bør prøve å få plass til mer minne.
Vi kan ennå nå det. Se på det.
Dette Macintosh-prosjektet har vokst seg mye større enn først tenkt.
Først skapte du et 10 000 dollar-monstrum med Lisa, -
- og nå har du pøst millioner inn i noe som var ment å være en sidegeskjeft.
Du har misset flere lanseringsdatoer. Og imens maler IBM tilfreds.
Folk bruker ikke datamaskiner slik du tror de gjør.
- Hvordan skal Macintosh markedsføres? - Vi skal ikke gjøre det.
Foreslå fem kandidater som direktør, og la meg velge.
En som kan selge det som aldri har vært solgt.
Selv om jeg helst ville lede mitt eget selskap, -
- har Mike latt meg forstå at dere ikke syns jeg er klar for det.
Det stemmer, du er ikke det.
Jeg vil ha John Sculley. Presidenten for Pepsi Cola.
- Han med Pepsi-prøven. - Han er et markedsføringsgeni.
Sculley er kanskje den tøffeste på listen å få tak i.
Hvordan har du tenkt å huke ham?
Hvorfor skulle han slutte i Pepsi?
Ingen husker vel verdens beste mineralvannselger?
Jeg trenger en jeg kan stole på.
Du kan lage et bra produkt, -
- men du må overbevise folk om at det du selger, er bedre.
Vi selger ikke datamaskiner, vi selger det de kan gjøre med den.
Et verktøy for sinnet.
Og det, mine damer og herrer, har ingen grenser.
Fordi folk vil aldri slutte å tro at de kan få mer ut av noe, -
- som jobben, ekteskapet, pengene deres, -
- livet deres.
Det er det dere må gjøre med Mac-en. Følge troen på det grenseløse.
Det umulige.
At uansett hva du drømmer om, så kan du gjøre det.
Og Mac vil hjelpe deg å oppnå det.
For et par måneder siden, da Steve kom til meg på Manhattan, sa han:
"Vil du selge sukkervann resten av livet, eller bli med meg" -
- "og forandre verden?"
Vel... Her er jeg.
Takk.
Vi skriver 1984.
Det kan se ut som om IBM vil ha alt.
Apple anses som den eneste som kan gi IBM reell konkurranse.
Vil Store Blå dominere hele dataindustrien?
Nei!
Hele informasjonsalderen?
Nei!
Hadde George Orwell rett med hensyn til 1984?
Nei!
I dag feirer vi ettårsdagen for informasjons-renhets-direktivet.
For første gang i historien har vi-
- en hage av ren ideologi.
Hvor hver arbeider kan blomstre... uten å bli plaget.
Vi skal seire!
24. januar vil Apple presentere Macintosh.
Og da vil dere se hvorfor 1984 ikke vil bli som 1984.
Bra jobba.
- Litt av en respons, hva? - Det er som en revolusjon.
Det er banebrytende. Du har overgått deg selv, Steve.
Kan du ikke ringe en dag, så tar vi en matbit og...
Gjerne.
- Steve. Fantastisk tale du holdt. - Takk.
Jeg vil at du skal vite at vi tror på deg.
Jeg håper at du vet det?
Takk for det, Arthur.
Hva handlet det om?
- Hva da? - Rock sa: "Vi tror på deg".
Hva skjer?
Det er Macintoshen... Vi har regnet på tallene hundre ganger frem og tilbake.
- Dere vil øke avansen? - Hvis ikke går vi med massivt tap.
- Skal dere prise ut forbrukeren? - Vi tar ikke sjansen på null profitt.
Vi kan ikke få både i pose og sekk. Du insisterte på den dyreste maskinvaren.
Jeff Raskin laget en boks til 1 000 dollar! Jeg gjorde den bra.
- Hvis det skal gå med overskudd... - Hvem sin idé var dette?
- Det var en felles avgjørelse. - Hvem sin idé var det?
Det var min. Ikke Mikes eller styret sin.
Vi gjør ikke sånt, John. IBM driver med sånt. Ikke Apple. Ikke jeg.
Ikke gjør meg til skurk for å sørge for selskapets beste interesser.
Det er noe som må forandres.
Fortsetter du på denne måten, vil jeg ikke kunne forsvare deg.
De har fått taket på deg.
"De"...?
- Hvordan fikk dere tak i denne? - Den kom i går.
Det er en pre-beta, selvsagt, men alt er der.
Det er rent tyveri.
Ring opp Bill Gates for meg.
La meg gjøre dette klinkende klart, Bill, -
- slik at når jeg er ferdig, -
- kan du fortsatt se gjennom de tjukke brillene dine, -
- din psykopatiske, talentløse kjeltring.
Du har stjålet programvaren min.
Det kan jeg bevise i retten.
Jeg skal saksøke deg for hver eneste cent du noensinne har tjent.
Og jeg skal gjøre det til mitt livs oppgave å sørge for at du aldri, -
- aldri, aldri tjener en eneste dollar som jeg ikke først tar 90 cent av.
Jeg går ut fra at dere er like forbannet som jeg, -
- og har mistet talens bruk. Jobs lovet oss én million enheter.
Ennå er ikke en fjerdedel levert. Dette går ikke lenger.
Med to mislykkede prosjekter, overtrekk på FoU og Microsoft-fadesen,-
- styrer vi mot det første kvartalet med underskudd.
IBM har overgått oss to år på rad med et bedre produkt og bedre salgstall.
Macintosh er bare en spøk.
IBM satser nå på båndkassetter, og det bør vi også gjøre.
Hva mener du, Arthur?
Mine herrer, tiden er inne til å revurdere PC-ens levedyktighet.
Noen kommentar, Steve?
Hva vil du at jeg skal si, Arthur?
Du satte opp prisen. Ikke skyv dette over på meg.
Problemet er produktet, Steve.
Du skrudde folks forventninger i været og ba dem vente.
Du solgte Macintoshens fremtid, så vi mistet to års omsetning.
- Det er ikke min skyld. - Noen har i hvert fall skylden.
Dere har fratatt meg alle ressurser og pumpet millioner i Apple II.
Vet du hvorfor vi gjør det?
Fordi den selger og utgjør 70% av salgsinntekten. Hva gjør Mac-en?
Jeg har sagt hva jeg mener. Hvis du vil suge på eksosrøret til IBM, så greit.
Men jeg tar ikke skylda for en hoffnarrs feiltakelser.
- Steve... - Hvem er det du mener?
Jeg vet ikke, Arthur. Si det, du.
Fælt så stille du er, John?
Ja, beklager.
Jeg vet bare ikke hva jeg skal si.
Markedsføringssjefen, Pepsi-geniet vet ikke hva han skal si.
Det er ham, ikke Mac-en.
... går imot ham, og ikke imot Mac.
Det er ironisk, hva?
Du valgte Dylan, jeg valgte Beatles. Det virker så snudd på hodet nå.
Woz? Hva gjør du her?
- Godt å se deg også, Steve. - Jeg er litt... opptatt.
- Kan vi snakkes senere? - Det tar bare et øyeblikk.
Jeg drar, Steve.
Ja vel.
Nei, Steve...
Jeg forlater Apple for godt.
Jeg har allerede gjort det, jeg ville bare komme og fortelle deg det først.
Hvorfor det?
Vi har vel visst at dette ville skje.
Jeg kan ikke engang huske når vi snakket sammen sist.
Hva vil du at jeg skal gjøre, da?
Det er ikke alle som har en dagsorden, Steve.
Jeg husker da vi var unge, i garasjen til faren din...
Vi ville bare lage kule leker for gutter som oss. Husker du det?
- Ja. - Mennesker betyr ikke noe for deg.
Alt dreier seg om produktet.
Det verste er at -
- alt bare handler om deg.
Hele din verden kretser bare rundt deg selv.
Og den er så liten.
Så trist.
Og det må da være fryktelig ensomt.
Jeg vet at du vil si at produktet og personen må henge sammen.
Men det kommer aldri til å bli slik du ser det for deg.
Det vil bare ikke det.
I hvert fall ikke på veldig lenge.
Jeg vet ikke om du ser hvor du er på vei, men det gjør jeg.
Og det ender ikke godt.
Og jeg blir ikke...
Jeg blir ikke værende for å se hvordan det går.
Det har vært et eventyr.
Og la det være sagt...
Jeg elsket det vi gjorde.
Hei, dette er John Sculley. Legg igjen en beskjed.
Hei, John, det er Steve.
Jeg ville bare...
Vi er fremdeles partnere, du og jeg.
Vi er sammen om dette.
Og jeg...
Gidder du å ringe meg?
Hei, Mike, det er Steve.
Kan du ringe meg?
Vær så snill.
Nå må du ta styringen, John. Det bryter snart ut panikk blant aksjeeierne.
Hva blir følgene hvis du ikke gjør noe?
Ikke bare jobben din, men hele selskapet står på spill. Dette kan ødelegge alle.
- Jeg tror likevel at vi kan redde det. - Det går ikke å redde noe.
Steve?
Mike, John.
Arthur.
- Hva faen gjør du her så tidlig? - Det samme kunne jeg spørre deg om.
Det er fint at du kommer. Bli med på møtet for en gangs skyld.
- For en gangs skyld? - Sett deg, Steve.
- John? - Arthur, jeg vil ikke...
Jo. Du vil det. Si det.
Fortell ham det du fortalte meg.
Jeg syns det blir mer og mer vanskelig å gjøre jobben min, -
- når den største hindringen jeg støter på, -
- kaster en dyster skygge over alt jeg prøver å gjøre.
Hva var det du sa?
Steve...
Du er din egen verste fiende.
Og dette selskapets.
Dette er helt ufattelig.
Hvem tror du at du er?
Jeg er administrerende direktør for Apple Computer.
Å ansette deg, er den største feilen jeg noensinne har gjort.
Steve, det behøver ikke å være slik.
Ja vel, det var det.
Et styre driver ikke et selskap, de som skaper produktene, gjør det.
Og han tør å fortelle meg at vi skulle ha brukt 512-eren!
Vi sa nei til 128! 128 kB ville ikke være nok til å bygge den.
Sculley drar til Kina i kveld og blir én uke, så vi har tid til å finne folk.
Men hva skjer når Sculley finner det ut? Han er jo administrerende direktør.
Foreløpig, ja. Men vi har folkene som er ryggraden i Apple.
Hei, Mike. Vi sparker det i gang.
Gi oss et øyeblikk, dere.
John har avlyst reisen.
Han har kalt sammen ledelsen i morgen tidlig.
Jeg har ikke kommet for å ta del i revolusjonen, men for å advare deg.
Han vil sikre seg at du ikke blir mer enn en gallionsfigur.
Ingen makt, ingen tittel, ikke noe team.
Jeg husker at jeg tenkte da vi møttes første gang, -
- at du var noe utenom det vanlige. Du ville gjøre noe virkelig stort.
- Og det ville jeg også. - Jeg vil det fremdeles.
Heis det hvite flagget. Føy deg etter Sculley. Jeg ber deg.
- Du kan ikke vinne denne gangen. - Hvem er det du holder med?
Du må velge. Du er enten med meg eller mot meg.
Er du med meg, Mike?
Ja, Steve. Jeg er med deg.
Ok.
Hvem stemmer på John Sculley?
Hvem stemmer på Steve Jobs?
Mike. Hvert styremedlems stemme må telle.
Mike?
Sculley.
Jeg stemmer på Sculley.
Så...
Hva gjør vi nå?
Apples markedsverdi har smuldret de siste årene, -
- og derfor ble Sculley sparket som sjef i 1993.
Ed Woolard, tidligere sjef for DuPont, har overtatt som styreformann i Apple.
Apples nye direktør Amelio uttrykker behov for drastiske endringer.
Jobs' programvare-firma Next, -
- er i forhandlinger om oppkjøp med hans tidligere firma Apple Computer.
Kan du vekke Lisa og se om hun vil ha frokost?
Lisa?
Lisa? Kom igjen, nå. Har du tenkt å sove hele dagen?
- Gå vekk! - Klokka er ti alt.
- Frokosten er ferdig. - Jeg er ikke sulten.
Du kan ikke sove vekk hele vinterferien.
Jo, det kan jeg.
Reed? Reed! Kan vi være enige om at vi ikke løper i hagen?
Tusen takk.
Fikk du kontakt med Lisa?
Tja...
Hvordan er det mulig for et menneske å sove så mye?
Hun... jeg vet ikke om hun kommer.
Jeg drar på markedet i dag for å kjøpe et par ting.
Har du planer for i dag? Vil du bli med?
- Hva? - Jeg spurte om du har planer for i dag?
Ja. Gil Amelio stikker innom.
Angående overføringen og noe av programvaren vår.
Ja vel.
Jeg skal bare hjelpe dem litt. De trenger det.
Nå har jeg gjort noe dumt.
Hvordan kan jeg overbevise deg om å komme tilbake?
Hvordan kan du overbevise meg om at jeg ikke gikk om bord i Titanic?
Fordi jeg vet hva du føler for Apple. Next kommer aldri opp imot det.
I tillegg eier du nå én og en halv million aksjer i Apple.
Det er en betydelig investering det også.
Dere må være temmelig desperate.
Nei, det er vi ikke.
Hvordan går det med Newton?
Ikke beskyld meg for det forrige styrets fiaskoer. Det er ikke så ille.
Dere foretar massive avskjedigelser, aksjekursen er rekordlav, -
- og dere er fire måneder fra insolvens. Det står skrøpelig til.
Ja, noe må ofres for å få skuta på rett kjøl.
Steve... hva er ditt krav? Si det.
- Steve! - Gil.
- Hei, Steve. - Hei, Mike.
Hyggelig å se deg.
- Kom, så skal jeg vise deg rundt. - Nei, Gil, jeg gir ham en rundtur.
- Det er greit. Kom. - Så bra.
Gå i forveien, dere. Vi ses.
Det er noe du skal vite, Steve. Jeg hadde ikke noe med det.
- La oss ikke snakke om det, Mike. - Jo, det er viktig. Jeg prøvde.
Jeg har alltid villet ha deg her. Synd det tok så lang tid å få deg tilbake.
- Jeg er ikke tilbake. - Ha... Ikke ennå.
Vi får nå se på det. Jeg tror jeg finner veien rundt selv.
Jeg fortsetter på egen hånd.
Pokker.
- Hvem har tegnet disse? - Det har jeg.
- Hvem er du? - Jonathan Ive. Sjef for industridesign.
- Hvorfor er du her ennå? - Klokka er 11 mandag formiddag.
Nei. Hvorfor er du fremdeles her på Apple?
Dette er ikke det selskapet jeg har skapt. Det er smakløst, uten stil.
Det mangler design.
Så med mindre du er lenket fast, hvorfor blir du værende?
Jeg vil si at det fremdeles er de av oss som fortsatt tror på det Apple sto for.
- Det du sto for. - Og hva tror du det var?
Jeg tror...
Jeg tror at du trodde datamaskinen eller Walkman -
- eller hva det nå var, skulle være en naturlig forlengelse av individet.
Det er kallet... Hengivenheten for kvalitet og idealer -
- og hjerte...
Det er det som gjør at vi blir værende, håpet om å oppleve det én gang til.
Greit. Glem det dere måtte jobbe med resten av dagen.
Jeg vil at dere alle designer noe nytt.
Samme hva det er, ny teknologi eller ikke. Bare skap noe.
Noe nyttig.
Noe dere brenner for.
Steve?
Jeg er glad for at du er tilbake.
Jeg er ikke tilbake.
Ennå.
Steve.
- Skrap. - Du har møtt styreformann Ed Woolard.
Jeg vet at det har vært mye vondt blod.
Og jeg forstår dine betenkeligheter med å stole på meg.
Men du skal vite at jeg ikke er Arthur Rock. Jeg er din venn.
Ja vel.
- Kan vi ta en liten prat? - Det ser sånn ut.
Dagens avis. Du har sikkert lest nyhetene?
Du må nok snakke litt mer i klartekst.
Aksjene våre falt 7,5 % natten over. Det laveste nivået på 10 år.
Forrige uke solgte en ukjent investor 1,5 millioner aksjer.
Det satte skikkelig støkk i markedet.
Én og en halv million aksjer... Jøss.
Aksjeeierne begynner vel å bli urolige.
- Vi vil ha deg her, Steve. - Jeg jobber her som konsulent.
- Som administrerende direktør. - Administrerende direktør?
- I hvert fall midlertidig. - Hva med Gil?
Han er halvveis ute av døra. Han ser nok skriften på veggen.
- Hvis han ikke er for stolt. - Han kommer nok til å utfordre deg.
Det er et kjent scenario.
- Gil står på vippen. - Han trenger bare en liten dytt.
Hvis du vil ha tilbake det du tapte, skal du slå til nå.
Jeg tapte det ikke, -
- det ble stjålet fra meg.
Datamaskiner er ikke sexy lenger. Det er ingen kurver.
Hvis datamaskiner er til for kunst og skjønnhet og kontakt over hele kloden, -
- hvorfor er de da så stygge? De skulle være flotte.
Men ingen bryr seg om det.
Folk tenker at datamaskiner bare viser svart og hvitt, -
- men vi lever og drømmer og tegner i farger.
Og det mener vi at datamaskinen bør gjøre også.
Hva tror du?
Johnny, jeg vil at du alltid skal si din ærlige mening.
Uansett hva. Bare vær brutalt ærlig.
- Er du med? - Jeg er med.
Hva synes du?
Jeg synes at det blå...
... ikke passer helt.
Her er en rar idé: Hva hvis vi bygger høyttalerne inn?
Jeg tror ikke Gil Amelio eller noen i styret kommer til å like det.
Vi kommer ikke til å be om tillatelse.
Steve har gjort en beundringsverdig jobb som min rådgiver i denne perioden.
Selv om jeg beundrer hans handlinger og ideer, -
- så tror jeg det er best å nå fri Steve fra den rådgivende rollen i selskapet.
- Jeg er enig med deg, Gil. - Er du det?
Ja, jeg tror tiden er inne for Steve å tre ut av den rollen han har nå.
- Steve? - Takk, Ed.
Jeg vil gjerne presentere min visjon for Apples fremtid for styret.
Vi er ikke Microsoft eller Dell, så vi må slutte å prøve og ligne dem.
Vi må finne tilbake til hvem vi er og til hva vi gjør best.
Og kaste alt annet på båten.
Her er planen: Vi bygger en ny serie datamaskiner for hjem og for kontor.
Vi skal bygge et nytt operasjonssystem basert på NEXT.
Den neste generasjon Macintosh.
Og vi skal stoppe alle andre prosjekter.
Dette selskapet skal aldri lage noe dritt mer.
Vi skal også halvere reklamebudsjettet.
Chiat Day skal være det eneste byrået vi bruker. Akkurat som i gamle dager.
Det er sikkert at vi skal gjøre Apple kult igjen.
Men jeg kan ikke gå videre med dette uten styrets tillatelse -
- til å operere fullstendig på egenhånd.
Jeg får full stemmerett i styret, og som det siste:
Å bli midlertidig administrerende direktør.
Et øyeblikk, her.
Det er jeg som er administrerende direktør, og dette er...
Det var du som ansatte meg.
Apple er som en grunnstøtt skute som tar inn vann.
Og det er min jobb å sørge for å få skuta på rett kjøl.
Så la meg få gjøre jobben min!
Greit, vi tar en avstemning om dette.
De som er for, stemmer nå.
Hva faen...?
Ed?
- Mike? - Beklager, Gil. Ikke ta det personlig.
Når du vokser opp, blir du fortalt at verden er som den er, -
- og at du bare må leve livet ditt uten å støte for mye mot veggene.
Men det er et veldig begrenset liv.
Livet kan romme mye mer enn det når du bare innser ett enkelt faktum:
Nemlig at alt du ser rundt deg, -
- er skapt av mennesker som ikke er smartere enn deg.
Og du kan forandre det. Du kan påvirke det.
Du kan bygge egne ting som andre mennesker kan bruke.
Så rist av deg den feilaktige forestillingen om -
- at livet bare skal leves, ikke omfavnes, forandres og forbedres.
Og når du først har lært det, vil du aldri være den samme igjen.
Herr direktør. Du ville snakke med meg?
- Velkommen. Vær så god, sitt. - Ed. Hei, Gareth.
- Hva er dette? - En sjanse.
Jeg har ikke sett Bernard på en stund, eller Katherine og Delano?
Herr Lewis og fru Hudson gjorde en vanskelig avgjørelse lettere -
- ved å trekke seg fra styret.
Begge takket ja til veldig sjenerøse gylne fallskjermer.
Det samme tilbudet er beskrevet i den konvolutten.
- Så du tvinger oss ut? - Med god grunn.
Det nåværende oppsettet er hemmende.
Jeg kan ikke holde alle i hånden når vi krysser gaten.
Så du tror du bare kan utslette styret?
Jeg beklager, Mike, men tiden er inne.
Aksepter fallskjermen, den er mer enn rettferdig.
Tjue år...
Jeg sa til meg selv at jeg skulle komme meg herfra mens jeg ennå var i 30-åra.
Og se på meg nå...
Jeg er nesten en gammel mann.
- Mine herrer... - Takk, Mike.
Så... hva skal vi gjøre nå?
Vi skal lage en bulk i universet.
Dette er en hyllest til gærningene.
Originalene, -
- opprørerne, bråkmakerne...
De runde naglene i de firkantede hullene.
De som kan tenke annerledes.
De liker ikke regler, og de har ingen respekt for det etablerte.
Du kan sitere dem, være uenig med dem, -
- lovprise dem eller bakvaske dem.
Det eneste du ikke kan gjøre med dem, er å ignorere dem, for de endrer ting.
De skyver menneskerasen fremover.
Og mens noen ser på dem som gale, -
- ser vi genier.
Fordi de som er gale nok til å tro at de kan forandre verden, -
- er de som gjør det.
Hvordan ble det?
I SEPTEMBER 2012 BLE APPLE VERDENS MEST VERDIFULLE SELSKAP.
Norske tekster: Trine Borg og Martin Thorshaug