ВЪПРОС НА ВРЕМЕ
Винаги съм знаел, че сме странно семейство.
Първо аз - много висок, много слаб и много рижав.
Майка ми беше чудесна, но не бе като другите майки.
В нея имаше нещо сигурно, нещо ъгловато и безстрастно.
Еталонът й за мода беше Кралицата.
Баща ми беше по-нормален. Винаги имаше свободно време.
След като спря да преподава на 50-годишния си юбилей,
беше винаги на линия за разговор или да ми пуска на тенис на маса.
После, братът на майка ми - чичо Дезмънд.
Винаги облечен безупречно, той прекарваше дните си като...
като чичо Дезмънд.
Той беше най-очарователният и простодушен човек на света.
Винаги беше умислен, така и не разбрахме за какво.
И накрая - Катрин, Кейти, Кит Кат - сестра ми.
В нашия дом със строг етикет беше и тази... естествена натура.
С нейните неземни очи, лилави тениски и вечно боси крака,
за мен тя беше и все още е най-прекрасното нещо на света.
Все пак имах нелошо детство, изпълнено с много традиции.
Бях вече на 21, когато все още всяка сутрин пиехме чай на плажа.
Хвърляхме жабки и ядяхме сандвичи
зиме и лете, без значение от времето.
А в петък вечер гледахме филм, без значение от времето.
И веднъж годишно - кошмарното новогодишно парти.
Само да си взема още една.
Толкова си сладък!
Аз съм Кейти. Какво пиеш?
Това е много скъпо.
Наздраве!
Хайде, почти полунощ е. Всички отиваме.
Трябва да ти намеря...
Боже! - Случва се, няма страшно.
6, 5, 4, 3, 2, 1...
Честита Нова година! - Честита Нова година!
Извинявай!
На следваща сутрин се събудих посрамен и с махмурлук.
Нямах представа, че този ден ще промени живота ми завинаги.
Ставай, глупчо!
Татко те вика. Ама че секси пижама.
Влез, Тим.
Седни.
Много официално. - Е... да.
Това е странен момент за мен.
На 21 имах същия разговор с моя баща
и оттогава всичко се промени.
Затова съм толкова нервен. - Добре.
Давай, щом си готов. Вече стана загадъчно.
Скъпи ми синко...
Истината е, че мъжете в нашия род имат способността да...
Приготви се, ще ти прозвучи странно и страшно.
Имаме семейна тайна.
Тайната ни е, че мъжете в семейството могат...
да пътуват във времето.
По-точно назад във времето. Не можем в бъдещето.
Ама че странна шега. - Изобщо не е шега.
Казваш, че ти, дядо и братята му
сте пътували назад във времето?
Още ли го правиш? - Да.
Не е толкова драматично.
Мога да пътувам само в моя живот на места, на които съм бил и помня.
Не мога да убия Хитлер или да опъна Хубавата Елена.
Спри.
Ако е истина, макар че не е... - Но е.
Ако беше истина, но не е... - Но си е.
Как щях да... - "Как" е най-лесната част.
Отиваш някъде на тъмно, примерно в гардероб или тоалетна.
Стискаш юмруци ето така, мислиш за даден момент и се озоваваш там.
Преди това ще те пораздруса малко.
И така бива. Аз избрах "мамка му". Но беше през 70-те.
Това е някаква шега. - Не е шега.
Защо ще лъжа някого, който ми е симпатичен?
Добре.
Като се върна от стискане на юмруци в гардероба, ще имаш проблем.
Ами да видим тогава.
Направи нещо интересно, Тим. - Ще имаш голям проблем.
Наистина.
Да бе.
Добре ли си, Тим? - Да, добре съм.
Хайде, почти полунощ е. Всички отиваме.
Полунощ!
8, 7, 6, 5, 4, 3, 2, 1...
Честита Нова година!
Благодаря, Тим. - Пак заповядай, Поли.
Мама знае ли? - Дори не подозира.
Ами ефектът на пеперудата? - Засега светът си е на мястото.
Ще бъде сложна година. - Ще бъде сложен живот.
Ти какво направи с дарбата си? - За мен всичко беше книги.
Изчетох всичко по два пъти, а Дикенс - три пъти.
Някакви идеи като за начало?
Освен да отида да се подстрижа...
естествено, че пари. - Много е несигурно.
Съсипаха живота на дядо ти. Остана без любима и приятели.
Не познавам щастлив богаташ. - Ще е хубаво, ако не работя.
Сигурно падение. Виж чичо си Фред.
Какво за него? - Нищичко. Пропиля си живота.
Трябва да го използваш за нещо, което наистина искаш да постигнеш.
Хайде, помисли си!
Честно казано, ще е чудесно, ако така си намеря гадже.
Велико. - Да.
Върхът.
За мен най-важна винаги ще е любовта.
А онова лято тя ме връхлетя с всичка сила.
Казваше се Шарлът - братовчедка на ужасното гадже на Кит Кат.
Щеше да остане цели два месеца.
Тим, ще ми намажеш ли гърба? - Веднага!
Едва взе завоя.
О, не, не!
Имам ли в косата? - Да.
Тим, ще ми намажеш ли гърба?
Да, момент само.
Добре.
Благодаря.
Приятно е. - Експерт съм.
Беше лято на слънчев тен и мъчение.
Поканих приятеля ми Джей на тенис, за да изпъкна покрай него.
Но грешах.
Какво правиш? - О, не...
Шарлът направи и двама ни за смях. - Нямаш късмет, Тим.
Как да се концентрираш върху играта?
Как да си живееш живота с това чудо насреща?
Всичко беше прекрасно, докато изведнъж почти свърши.
Последният ни обяд, Шарлът. - Не!
Беше ни много приятно да прекараш лятото с нас.
Благодаря ви. - Наистина беше чудесно.
Нали, Дезмънд? - Моля?
Чудесно е, че Шарлът беше с нас. - Коя е Шарлът?
Стои до теб, скъпи.
Шарлът... Да, разбира се.
Приятно ми е.
Хареса ли ти, че Шарлът прекара лятото тук?
Да.
Мина толкова бързо. - Показах му повечето неща, нали?
Да, беше много по-изтънчена.
По един ненатрапчив начин.
Влез.
Шарлът. - Да?
Това е последната ти вечер. Може ли да те попитам нещо?
Да, питай. Не, почакай.
Няма да е за любов, нали? - Какво? Любов?
Сестра ти ме предупреди да бъда много твърда
и да ти кажа да ме възприемаш като сестра
и без глупости.
Или се изложих, защото ме търсиш за съвети в тениса?
Не, беше онова за любовта.
Много мило от твоя страна.
Жалко, че го остави за последната вечер.
Трябваше да опиташ, докато все още имахме време.
Значи последната вечер е лоша идея. - Много лоша идея.
Сякаш си се сетил в последния момент.
Никога нямаше да стане тази вечер.
Добре, разбрах.
Влез.
Тим! - Здравей, Шарлът.
Знам, че вероятно си го подозирала.
През последния месец се влюбих лудо в теб.
Беше ясно, че ще се случи, защото ти си неустоима
и имаш страхотно лице и коса.
Но дори и да нямаше красиво лице и никаква коса
поради странна медицинска причина, пак щях да те обожавам.
Дали по някаква случайност не изпитваш същото към мен?
Слушай какво.
Нека видим как ще мине лятото и ме попитай последната вечер.
Последната ти вечер тук? - Да, пробвай ме тогава.
Ще видим какво ще се случи.
Вълнуващо е. - Да.
Чудесна идея. Последната вечер. - Последната вечер.
Много ти благодаря. - Лека нощ, Тими.
Първо основно правило -
колкото и да пътуваш във времето,
не можеш да накараш някого да те обича.
Любовта на живота ми отпътува.
На следващия ден беше мой ред да замина.
Ето. Не ги харчи наведнъж.
Благодаря.
Не се обаждай често, майка ти не обича да я безпокоят.
Добре, благодаря.
Хванах влака за Лондон в търсене на бъдеще и приятелка.
Отседнах близо до Аби Роуд
при Хари - драматург и приятел на баща ми.
Винаги е хубаво да имаш познати на ново място.
Какво искаш, да му се не види!
Аз съм синът на Джеймс. - Кой?
Джеймс Лейк. - Какво за него?
Каза, че имате свободна стая.
Иди там и чакай.
Бъди тих - да не съм чул и звук, иначе ще те убия.
Имах първата хубава идея от години и тогава ти позвъни.
Вече я няма. Малко говненце такова.
Как е странният ти баща? В него има нещо особено.
Така ли? - Никога не съм го харесвал.
Майка ти още ли си пада по Уорхол? - Какво?
Между другото, това е жена ми. - Хубава е.
В началото не би я харесал. Надута крава.
Но постепенно осъзнаваш, че е най-добрият човек на света.
Естествено, затова ме напусна.
Заповядай.
Постарай се да не вдигаш шум, особено като правиш секс.
Няма такава опасност. - Боже, двама загубеняци в една къща!
Това е дъщеря ми.
Прави секс с нея, ако искаш. Явно всички са го правили.
Нямаше особени изгледи за романтика.
И работата не помогна много.
В света на правото изглежда има само мъже.
Здравей, аз съм Рори. Радвам се да се запознаем!
Може да станем добри приятели.
Ти пък кой си? - Тим Лейк.
Дано си по-добър от този смешник. По-бързо, Роджър!
Казвам се Рори. Работя тук от почти две години.
Изминаха шест самотни месеца и все още бях само с Хари.
Работех почти денонощно, а той довършваше новата си пиеса.
Колкото и момичета да имаше в света, накрая винаги оставах с Рори.
Здравей.
Докато неочаквано една вечер излязох с гламавия Джей
и се случи нещо невероятно.
Сервитьорите са... слепи.
Шегуваш ли се? - Не, като прилепи са.
Добре дошли, господа. Надявам се да ви хареса.
Карло ще ви заведе до масата. - Чудесно.
Водете, маестро!
Сложете дясна ръка на рамото ми, а приятелят ви да хване вашето.
Внимавайте със стълбите и се пригответе за пълен мрак.
Господа, ще ви настаня до тези млади дами.
Звучи страхотно!
Боже, колко си духовит! - И много красив.
Тук има някой. - Здравей.
Здрасти, аз съм Мери. - Аз съм Тим. Майка ми се казва Мери.
Отива ли й името? - Донякъде.
Макар да е толкова набита, че Бърнард би й подхождало повече.
Добре.
Нещо докосна лакътя ми. - Не бях аз.
Още по-зле - ако не си ти, кой тогава?
Не бях аз, защото пипам нещо друго. - И ще престанеш веднага. Благодаря.
Кажете честно, коя е по-красива? - Аз.
Да, тя. - Отлично.
Аз приличам на Кейт Мос. - Наистина ли?
Не, по-скоро приличам на катерица.
Харесваш ли Кейт Мос? - Обожавам я.
За малко днес да облека нейна рокля. Ами ти?
Не, роклите й не ми отиват.
Невероятно е, че и твоят рожден ден е другата седмица.
Приятелят ти е много ентусиазиран.
Всъщност го мразя. А Джоана как изглежда?
В общи линии - като проститутка.
Мисля, че това е ягодов мус. Искаш ли?
Добре, ще го опитам. - Къде е устата ти?
Ето тук е. - Добре. Тук?
Боже мой, какво беше това? - Окото ми.
Мисля, че има доста... ягодов мус в окото ми.
Много съжалявам. - Не, благодаря ти. Това е нещо ново.
Може да се видим отвън или...
Да, страхотно. - Добре.
Страшничко, а? - Да, малко.
Определено ударих кьоравото. Ами ти? - Не знам, но тя звучеше страхотно.
Джоана? - Джей.
Боже, какво парче!
Да продължим вечерта? Ще се отърва от него.
Бързаме, но ми помогни с таксито
и може да ти дам номера си. Не съм решила още.
Изключено.
Здравей. - Здрасти.
Къде са... - Тя го помъкна нанякъде.
Ясно. Тогава аз да...
Нахално ли ще е, ако поискам номера ти?
Не. - Ако реша да ти се обадя за...
За нещо. Добре.
Би ли...
Казвам се Мери. - Мери.
Готово.
Изобщо не харесвах този телефон, а сега е най-ценната ми вещ.
МЕРИ - Наистина ли ме харесваш?
Дори роклята ми? - Обожавам роклята ти.
А косата ми не е ли твърде кафява? - Обичам кафяво.
Сега съм с бретон. - Много ти отива.
Мери, да тръгваме! Намерих такси, а приятелят му се кани да ми скочи.
Добре, идвам. Само две секунди.
Надявам се да те видя пак.
Ще ме видиш. - Чудесно.
Лека нощ. - Лека.
Какво е станало? Какво си направил?
Нищо, само драскотина.
Ето. - Благодаря.
Може би помниш, че днес беше премиерата.
Божичко, да. Как мина? - Мина добре.
Личеше си, че се разгръща истински шедьовър.
Наистина ли? - Да.
Докато в най-важния момент от пиесата
главният актьор блокира напълно.
Не! - Да.
Той не просто си забрави репликите, а ги забрави до степен,
която няма равна в цялата история на театъра.
В ревютата няма да пише: "Голям шедьовър беше представен",
а "Голям актьор получи амнезия."
Това е катастрофа. - Меко казано.
Това е Титаник на премиерите, но без оцелели.
Никакви жени, деца, дори без Кейт Уинслет.
Всички са мъртви.
Ще видя какво мога да направя. - Какво означава това?
Какво ще направиш?
Ще предложиш свирка на всеки критик в Лондон,
ако забравят, че половин час стояхме в пълна тишина
в очакване онзи идиот да си спомни една-едничка реплика?
Не точно това.
ВИНОВНИКЪТ - ХАРИ ЧАПМАН
Да.
Здравейте, сър Том. Приятел съм на Хари.
Как са репликите?
Какво имате предвид?
В сцените в съда репликите изглеждат сложни.
Може би ще е добре да ги прегледате пак, преди да излезете.
Да си ги припомните.
Чупката оттук, смахнат грубиян!
Махай се, рижко! Досаден малък...
Ред е на защитата.
Живял съм много изнурителни години...
Прекрасно!
... но никога през това пропиляно време
не съм виждал по-чудовищна неправда.
Обвинението има ли да добави нещо за последно?
Извинете.
Обвинението има ли да добави нещо за последно?
"Господа..."
Господа, уважавам днешното заседание в най-висша степен.
Въпреки това, нека сме наясно с един...
прост и очевиден факт.
Това е животът на един виновен човек!
Очевидно един от актьорите беше заспал...
Ето го и идиота, който излезе. Изпусна най-добрата част, тъпчо.
Извинявай. - Какво мислиш за декора?
Мисля, че беше страхотен. - Кафявото ми дойде в повече.
Мери... - НЯМА СЪВПАДЕНИЕ
О, не! Няма я!
Две момичета от по-рано. Едната е неземно красива,
а другата прилича на проститутка.
Имате ли имената им? - Да, тръгнаха си. Момент.
Опасявам се, че не. Били са без резервация и са платили в брой.
Съжалявам, господине. - Няма проблем.
Това е краят на живота ми. Много ви благодаря.
Усмихни се, приятел.
Живееш с най-добрия жив драматург в Британия.
Обикновено не ги чета, но не устоях на това.
"Хари Чапман е обвинен за гений."
МАРИО ТЕСТИНО КЕЙТ МОС
Трябва да изляза веднага.
Защо? - Тя обожава Кейт Мос.
МАРИО ТЕСТИНО КЕЙТ МОС
Благодаря за компанията. - Нямам друга работа.
Как е Джими? - Заряза ме.
Пак ли? Ами работата? - Уволниха ме.
Идиоти. Искаш ли кафе? - Да, моля.
На тази снимка има котка. Виждаш ли я?
Да, много е хубава.
Боже мой.
Какво? - Това е тя.
Това е тя!
Тя е!
Отивай!
Извинявай.
Здравей. - Здрасти.
Как си? - Добре съм.
Радвам се да те видя. - Досега не сме се срещали.
Да, мамка му.
Разбира се, че не сме. - Мисля, че ме бъркате с някого.
Не, не. Казваш се Мери.
Това е много странно. Откъде знаеш?
Приличаш на Мери. - В какъв смисъл?
Майка ми се казва Мери. - Приличам ли на майка ти?
Не, много по-красива си.
Хубав бретон, между другото. - Нов е, малко е къс, но...
Благодаря ти. Радвам се, че се запознахме.
По-добре да вървя, приятелите ми ме чакат, а и не те познавам.
Напълно непознат. - Да, странно е.
Наистина.
Чао, Мери. - Чао.
О, не! - Как мина?
Много зле.
Ще опиташ ли пак? - Да, втори опит.
Тя винаги изглежда различно.
Извинете. Пак съм аз. - Здравей.
Джоана, това е... - Тим.
Здравей, приятно ми е.
Тим е напълно непознат и майка му се казва Мери.
Имах малко недоразумение с Мери, взех я за някой друг, но не е.
Чудех се дали не мога да се присъединя към вас...
защото сестра ми си тръгва.
Чао. - Чао.
Ще ми бъде много самотно.
Разбирам, но мисля, че трябва да откажем.
Но от друга страна има хубава усмивка и смешна коса.
Да. - Добре.
Но трябва да се закълнеш, че не си едно от следните неща:
Първо - побъркан. - Не.
Второ - фетишист на бретони.
Аз съм просто най-големият мъжки фен на Кейт Мос.
Наистина ли? - О, да.
Съгласен ли си, че магията й се крие в миналото й?
Че в сравнение с първите й неофициални снимки, тези са просто...
И въпреки висшата мода, тя все още е онова дръзко голо момиче на плажа?
Не бих могъл да го кажа по-добре. Напълно съм съгласен.
Мляко? - Да.
Захар? - Не.
Гадже? - Да.
Не, нямаш гадже.
Не си ли личи, че имам приятел?
На задръстенячка ли приличам? - Това беше много грубо.
Нямах това предвид. Не очаквах, че...
Съвсем отскоро е, нали? - Да.
Ето го. Рупърт!
Толкова е сладък! - Съжалявам, че закъснях.
Здравей, Рупи. - Рупи?
Това е Тим и не го познаваме.
Мислех си после да отидем на кино. Да се погушкаме с пуканки и кола.
Добре.
Кога точно се запознахте? - Само преди седмица.
Беше много неочаквано, нали, муцунке?
Трябва да те науча как да ме наричаш пред хората.
Без "муцунке"? - Определено не.
Хайде, разкажете повече за първата ви среща.
Добре. Кога беше, Джоана? - На 1 7 юни.
Джоана организираше купон. - Кошмар, от който Рупърт ме спаси.
Къде беше това ужасно парти? - В моя бардак, наречен апартамент.
Въпросът е къде се намира? - Ти да не си детектив?
Не, просто обичам да си представям нещата визуално.
"Кортфийлд Гардънс" 26, около 20:30 ч.
Дрескод: разюздан. Стига ли? - Да, напълно.
Но се чудя ти кога отиде, Рупърт? По-рано, по-късно?
Мисля, че беше навреме. Любовта ме призова.
Май ми призля от мъфините. Сигурно е заради боровинките.
До след малко.
Чудесна двойка сте.
Малко е странен. - Сладък е.
Харесвам го. - Аз също.
ТОАЛЕТНА
Здравей, познавам ли те?
Не, приятел съм на Мери.
Има още един приятел? Супер, това е изненада.
Искаш ли хотдог?
Сама ги приготвих. - Благодаря.
Гадни са, не са доизпечени. До после.
Здравей. - Здрасти.
Аз съм Тим. - Мери.
Майка ми се казва така, но няма значение.
Може да е малко нахално,
но изражението ти ми казва, че не се чувстваш добре тук.
Чудех се дали не искаш да излезем да хапнем навън?
Веднага. - Моля?
Май трябваше да го обмисля повече. Хайде да си поговорим за Кейт Мос.
Обожавам Кейт Мос.
Винаги съм смятал, че най-важното в нея е миналото й...
Първите й неофициални снимки, сравнени с висшата мода, са...
Дълбоко в себе си тя все още е онова дръзко голо момиче на плажа.
Напълно съм съгласна с теб.
Ако тръгнем веднага, може да си вземем повече предястия.
Харесвам очите ти.
И останалата част от лицето ти също.
Повече от едно предястие? - Десет страхотни предястия.
След теб. - Благодаря.
Десет минути са предостатъчни за всяко парти.
Особено за това. - Здравейте.
Какъв задръстеняк.
Да.
С какво се занимаваш? - Читател съм в издателство.
Не може да бъде! Четеш за пари? - Точно така, чета.
Страхотно.
Ако ме попитат какво работя, ще кажа: "Дишам. Плащат ми да дишам."
Как започна тази работа? - А ти какво работиш, умнико?
Адвокат съм или нещо такова. - Това е секси.
Така ли? - Поне за мен.
С костюм в съда, спасяваш хора. Секси е.
Предполагам, но не колкото четенето.
Да си седиш на малко столче в офиса и да четеш...
Престани, защото издателят ми получава много книги.
Отговорността е огромна. - Убеден съм.
А иначе какво четеш? Работата не убива ли удоволствието?
Винаги съм се тревожил дали проститутките изпитват удоволствие.
Винаги? - Не, само понякога.
Защото ако беше винаги, не е на добре.
Като четеш вестник, мислиш ли за работа?
Или пък меню - не си ли казваш: "Няма да го чета, ако не ми платят."
С колко проститутки си говорил, за да разрешиш този проблем?
Планирал ли си проучване в Източна Европа и Тайланд?
Искаш ли да ме изпратиш до колата ми?
Да, звучи добре.
Ами ти? - Имам трима по-големи братя.
Боже. Къде са сега?
Дебнат те.
Трудно ли паркира?
Моля? - Колата ти е много далеч.
Всъщност колата е пред къщи, закараха ме на партито.
Добре.
Това е чудесно.
Пристигнахме. - Божичко.
Кола, къща. Къща, кола.
ВСИЧКО Е ТОЧНО
Сега разбирам. Логично е.
Майчице.
Ключовете!
Ще отида да си облека новата пижама.
Добре.
След малко ела, за да я съблечеш.
Ако искаш.
Една минута.
Здравей.
Божичко! Добре ли си? - Да.
Извинявай. - Няма нищо.
С предно закопчаване е. - Какво?
Откопчава се отпред.
Да, разбира се. Благодаря. - За нищо.
Браво.
Сигурен съм, че следващият път ще е по-хубаво.
Мисля, че беше много хубаво. - Да, беше страшно хубаво.
Ще ме извиниш ли за малко?
Добре.
Здравей.
Опасни са.
Познаваш сутиените. - Надявам се.
Беше супер. Някои се излагат първия път.
Аматьори.
Ще ме извиниш ли за малко? - Да.
Не можех да чакам.
Божичко.
Най-хубавата нощ в живота ми.
А сега следва най-хубавият сън в живота ми.
Веднъж е достатъчно за моя любим?
Май не е много честно.
Закъсняваме. - Не.
Спокойно, сега е... Божичко.
Връщаме се вкъщи.
Имам лоши новини. - Умираш?
Не толкова лоши. - Аз ли умирам?
Не, родителите ми са в града и ще дойдат.
Боже, родителите ти? От Америка?
Кога? - Сега.
Обадиха ми се, а аз не ти казах - очаквах да се откажат, както винаги.
Ще дойдат сега? - Да, сега. По-добре си обуй нещо.
Добре, добре.
Съжалявам. - Знаят ли, че съществувам?
Споменавала съм за теб, но нищо конкретно.
Много са консервативни, обуй друг панталон.
Така, добре.
Боже.
Забави ги малко.
Качвайте се. - Какво?
Не обичат да чакат.
Тук ли живея? - Определено не.
Правим ли секс? - Да, но не орален.
Нямаше да го спомена. - Добре, недей.
Как би могло да стане дума? Ще ми помогнеш ли?
Ако се случи, отричай. - Баща ти ли ще ме пита за това?
"Тим, правил ли си кунилингус с нея?" - Не се знае.
Добре.
Готов ли си? - Да.
Ето ги и тях. - Да, добре.
Татко, мамо! - Здравей, миличка.
Това е Тим. - Здравейте.
Здравейте. - Да се върнем ли, когато си сама?
Ще бъде малко трудно, защото всъщност Тим живее тук.
Наистина ли? С теб?
Но без орален секс, честна дума!
Моля? - Извинете ме.
Тим, разкажи ни откъде си, от коя част на страната?
От Корнуол, там е много красиво. Намира се в края на острова.
И си адвокат, нали така? - Да, адвокат е.
Никога не губи. Дори да няма шанс, пак успява да спечели.
Отговаряш ли изобщо, когато ти задават въпрос?
Да, отговаря, но не и днес, защото от притеснение говоря само аз.
Много го обичам и искам и вие да го харесате.
О, миличка.
Съжалявам. Тим, твой ред е, давай.
Мисля, че баща ми... - Може ли да кажа само още нещо?
Слава богу, че свърши.
Имам два билета за националния театър за утре. Ще дойдеш ли?
Определено не. Ще спя цял ден.
Че какво ти пречи театърът?
Най-хубаво съм спал на Шекспирови пиеси.
Не, вземи някой друг. Обичам леглото и мразя театъра.
Ясно.
Но кой загубеняк ще е свободен в събота вечер...
без предизвестие?
Браво.
Божичко, това е Шарлът. - Кой?
Първата ми любов. - Къде?
До изхода. - Старата жена ли?
Не, прекрасната блондинка. - Има една с черна коса.
Не, блондинка значи с руса коса, нали?
Добре, не мърдай оттук.
Шарлът! - Боже мой, Тим.
Прекрасно е да те видя!
Това е моята любима Тина.
Това е страхотно! Здравей, Тина. - Защо да е страхотно?
Има преживявания, които те белязват до живот.
Отказът на Шарлът е един от тях, а сега знам, че си има любимо момиче.
Голям камък ми падна от сърцето. Възвърнах си увереността.
Не сме такъв тип приятелки.
Какво? - Мислиш, че съм обратна?
Не, разбира се, че не.
Вие сте просто скъпи приятелки, а не гаджета.
То си е очевидно. Отивам да взема моя любим... приятел.
Боже мой, Тим! Прекрасно е да те видя!
Виж ти! Това е моята любима Тина.
Здравей, Тина. Все пак внимавай как се изразяваш.
Така някои старомодни хора биха си помислили, че сте гаджета.
Като кажеш, че Тина е твоята любима, ще си помислят, че сте обратни.
Аз съм обратна.
Така ли? - Проблем ли е за теб?
Не, падам си по тия неща.
Ще отида да...
Видях момичето, което разби сърцето ми.
Да отидем да я поздравим. - Не, да не разлайваме кучетата.
Най-хубава вечер в живота ми. Винаги съм обичал този квартал.
Така оживен и цветист... - Тим?
Шарлът! - Прекрасно е да те видя!
Каква изненада.
Това е моята любима Тина.
Тя била обратна. - Млък! Здравей, Тина.
Променил си се. Никога не бих предположила, че ще те видя тук.
Отиваме да вечеряме, но ще е хубаво да се видим някой път.
Да, с удоволствие. - Поздрави на Кит Кат. Как е тя?
Добре е, но не й е много приятно в Лондон.
Джими ми каза, че се виждат понякога. - Така ли? Откога?
Винаги е имало нещо между тях. - Извинявай, а ти си?
Много добре, благодаря. - Има предвид името ти.
Роджър. - Не е Роджър.
Рори. - Приятно ми е, Рори.
Ние трябва да вървим. Радвам се, че те видях.
Чао. - Господи, колко е хубава!
Толкова е красива, че ако правиш секс с нея, ще умреш.
Видиш ли я гола, очите ти ще изскочат и ще правиш секс на сляпо.
Не видя ли, че не ми даде номера си. - Тим, казах на Тина да вечеря сама.
Гладен ли си? - Да, разбира се.
Чудесно! Чао, Роджър.
Добре, благодаря за театъра и успех.
Къде искаш да отидем? - Където кажеш.
Започвам да си мисля, че пропиляхме онази лятна ваканция.
Ако можехме да се върнем назад, може би нямаше да ти откажа.
Живея зад ъгъла. Ще ме изпратиш ли?
Да, разбира се.
Стигнахме.
Вътре е... много по-приятно.
Не се и съмнявам.
Е...? - Е...
Е...
Ами много се радвам...
... че те видях, Шарлът, беше много приятно, но...
ще се прибирам, защото спешно трябва направя нещо много важно.
Събуди се. - Какво?
Мери...
Ще се омъжиш...
Не бъди егоист, не сега. В момента спя.
Да, мина много добре.
Събуди се.
Събуди се да си поговорим. - Защо?
Трябва да те питам нещо важно.
Не може ли да почака до утре? - Не може.
Много ми е добре така.
Сънувах най-прекрасния сън. Какво има?
Защо звучи музика? - Заради това, което ще те питам.
Я почакай.
Романтична музика...
Мъж иска да пита нещо важно...
На коляно ли си? Стои на коляно...
Толкова ли беше скучен театърът, че след него реши да ми поискаш ръката?
Нещо такова.
Да, точно така.
Тоест...
Ще се омъжиш ли за мен?
Какъв е отговорът ти?
"Да? Не? Махай се от живота ми?" Всички са възможни.
Мисля, че ще избера...
"Да."
Благодаря, че ми предложи.
И ти благодаря, че не беше от онези мелодраматични предложения
с много хора наоколо.
Мразя зяпачите. - Аз също.
Отивам да изключа радиото. - Добра идея.
Благодаря, момчета, но е малко изморена.
Задължени сме ви. Тръгвайте!
Толкова е красиво!
Не мисля, че ще спим в една стая. - Сериозно?
Ако ти предложат чай, откажи.
Здравейте. - Мамо, това е Мери.
Здравейте. - Боже, колко си красива!
О, не, просто имам много грим и червило.
Нека да погледна. Да, чудесно.
Не е хубаво за едно момиче да е много красиво.
Спира да развива характера си и чувството си за хумор.
Чаша чай? - С удоволствие.
Отиде целият ден.
За нея чаша без пукнатини.
Правят жабки. - Правят го откакто беше малък.
Какви са твоите недостатъци? Имам предвид слабости.
Аз...
Много съм несигурна. - Много сладко.
Понякога... съм избухлива.
Това е важно, как иначе ще накараш мъж да направи нещо?
Разбира се и имам слабост към сина ви. - Аз също.
Но по-добре да не му казваме. Ще вземе да се надуе.
Много съм добър без топчето.
Какво мислиш за нея? - Вече я харесвам повече от теб.
Виж, бях забравил за това. Джими Фонтана - "Ил Мондо".
Най-великият запис на италианец с такава утрепана прическа.
Имаш албума му. - Да.
Виж му само очилата!
Хайде, да играем!
Какъв невероятен мач.
За първи път баща и син играят на финал на световно първенство
и нито един от тях не е китаец. Невероятна игра на бащата, а синът му
е първият британски червенокос играч. Младежът започва да греши.
В очите му има сълзи. - Не, няма!
Скоро ще има!
Здравей. - Не знаех, че си тук.
Отскочих за малко. - Добре.
Какво стана с работата?
От колко време си тук? - От няколко седмици.
Значи животът в Лондон... - Е ужасен.
Ясно.
Мери тук ли е? - Да.
Къде е? - Долу.
Внимавай с нея!
Внимавайте!
И аз се радвам да те видя. Опитвам да оставя добро впечатление.
Направи го.
Извинете ме. Трябва да обявя нещо важно.
Вълнуващо!
След като го обмислихме, решихме да се оженим.
Страхотна новина! - За кого ще се жениш?
За Мери. Ето я там. - Слава богу.
Щеше да е голям майтап, ако беше някоя друга.
Извинявайте отново. Сватбата ще е много скоро...
защото ще си имаме бебе.
Бременна ли си? - Да.
Кой е бащата? - Надявам се да е Тим.
Слава богу.
Щеше да е малко неудобно, ако беше някой друг.
Тази вечер трябва да решим.
Какво? - Всичко.
Единственото, което си решил за сватбата ни, е че ще мина по пътеката
под звуците на някакъв италианец, който ще пее "Ил Мондо".
Страхотна песен. - А аз ти отказах.
Ето какво ще направим. Ще свалям по нещо за всяко твое решение.
Добре, привлякохте вниманието ми, милейди.
Така...
Къде искаш да се оженим?
Вкъщи, не искам другаде. - Добре.
Божичко.
Кой ще е свещеникът? - Местният едновежд щръбльо.
Добре, значи Хагрид.
Кум? - Мамка му.
Кой ще е кум? - Това е адски трудно решение.
Разочароваш онези, които не избереш,
а после намразваш избрания, защото проваля сватбата.
Искаш ли да ги видиш, или не? - Искам.
Джей. - Ти решаваш.
Най-близък ми е, но е идиот. - Да, ще развали всичко.
Рори. Не, Хари. - Сигурен ли си?
Махаме го.
Извинявай, Рори. - Какво? Не е честно.
Няма значение. Меден месец?
Закуска в леглото в Шотландия? - Не си свалям гащите за Шотландия.
Това можем да си позволим, свали ги! - Няма.
Свали си гащите! - Искам две седмици в Бали!
Свали ги!
Ще почиваш ли? - Не.
О, не!
Ти ли я пусна? - Не.
Това е за теб.
Закачих се! - Остави на мен!
Помогни ми!
Да!
След мен!
Боже мой!
Вземи.
Насам, хайде.
Здравейте, аз съм Рори.
Бях ужасен, когато Тим ме помоли да му бъда кум.
Реших, че трябва да намеря книга за речи. Ето я и нея.
Вътре пише да си спомниш някоя смешна случка.
Има една много весела случка от работата ни.
Беше много заплетен случай за смесена амортизация на имущество след развод.
Сега ще го изиграя. Аз ще бъда обвиняемият...
Когато Тим ме помоли да му бъда кум, аз му казах:
"Колко ще ми платиш, мухльо? Не пиша безплатно."
Това бяха момичетата около Тим по онова време.
Здравейте, момичета. Ето как ги оправи.
Нека да обясня цифрите. 5 - свирка.
8 - пълно проникване...
А сега тост за човека с най-лошата прическа, но с най-хубавата булка.
Дами и господа, за Тим и Мери. - За Тим и Мери.
Това сме ние.
Трябваше да кажа, че те обичам. - Ти го каза, татко. Подразбираше се.
Не съм сигурен, че това е достатъчно за сватбен ден.
Беше страхотно, не го прави. Не е нужно, хареса ми как се получи.
Ще правя какво поискам, младежо. Ще ме извиниш ли за малко?
После може да ви споделя
за неуспехите на Тим в живота и на тенис на маса.
Но първо трябва да кажа...
най-важното нещо.
В живота си съм обичал само трима мъже.
Баща ми беше загубеняк. Остават скъпият чичо Дезмънд
Би Би Кинг, разбира се, и този младеж тук.
Бих дал само един съвет на тези, които ще се женят.
Накрая всички си приличаме.
Всички остаряваме и повтаряме едно и също.
Опитайте се да се ожените...
За добър човек.
А той е добър човек с добро сърце.
В живота ми има много неща, с които не се гордея,
но съм изключително горд
да съм баща на сина си.
Извинявайте, може ли да ви помоля за автограф?
Не.
На сватба сме, за бога. Тук сме да празнуваме любовта,
а не да драскам подписа си на лист, който да продадеш в Ибей,
за да си купиш по-свястна шапка за следващата сватба.
Виждам, че си се запознал с леля Мей. - Боже, защо никой няма табелка!
Твой ред е, Кити.
Не съм сигурна, чичо Ди.
Момчетата не са много мили. - Така ли, скъпа?
Не и според моя опит.
Винаги си позволяват много, без да се съобразяват с теб.
Много е вкусно. - Харесва ми как казваш "вкусно".
Съжаляваш ли, че не избрахме по-малко мокър ден?
За нищо на света.
Слава богу.
И така, започва нашата поредица от всякакви дни.
Забавно!
Поуси. - Да бъде Поуси.
Най-прекрасното момиченце на света.
Да, знам, искаш при татко.
Никой не може да те подготви за това да имаш дете.
Когато го вземеш в ръце и осъзнаеш, че трябва да му се отдадеш.
Никой не може да те подготви за любовта и страха.
Прекрасна е.
Ти беше много грозно бебе. Приличаше на шимпанзе.
Когато те зърнах, благодарих, че не сме далеч от зоопарка.
Подай ми я да видим дали ще се друсне. - Със сигурност ще се друсне.
Виж я. - Тя може всичко.
Здравей.
Съкровище.
Никой не може да те подготви за любовта, която изпитват любимите ти.
Нищо не те подготвя за безразличието на приятелите ти, които нямат деца.
Искаш ли при чичо Джей? - Не, благодаря.
Шокиращо е колко бързо трябва да се преместиш
в нов дом, който не можеш да си позволиш.
Виж какво намерихме. - Какво е това?
Скъпи! - Извинявай.
Изведнъж пътуването във времето е почти ненужно,
защото всеки миг е толкова чудесен.
ЧЕСТИТ РОЖДЕН ДЕН, ПОУСИ
Как се казва? - Мисля, че Хоръс.
Знам само, че кръстникът не бива да носи по-малък подарък от детето.
Млъквай, загубеняк такъв. - Спокойно, аз не нося нищо.
Тя няма да разбере - още няма мозък.
Не очаквах да дойдеш, Хари. Не си падаш по детски партита.
Да, Мери. Излъгаха ме, че ще има пиячка.
Мразя деца.
Къде е Кит Кат? - Не знам. Каза, че ще дойде към три.
Имаме лилави тарталети специално за нея.
Ето я и нея. - Говорим за вълка...
Ще изчакаме да дойде леля Кит Кат.
Здрасти. - Джими. Къде е сестра ми?
Мислех, че е тук. - Още не е дошла.
Това не е на добре. - Как така?
Тази сутрин се скарахме малко и тя беше пила.
После побягна към колата, за да дойде тук.
Казах й да се срещнем тук.
Баз Лурман има една песен.
В нея се казва, че да се тревожиш за бъдещето
е като да се опитваш да решиш уравнение, дъвчейки дъвка.
Истинските проблеми в живота ти винаги са тези, за които не мислиш.
Какво стана?
Скарахме се и...
Аз не бях трезвена.
Как е тя? - Не е добре.
Кога и откъде тръгна? Кажи ми точното време и място.
Тук сме, извинявайте. Хайде.
Боже.
Здравей! - Ето я.
Има ли тук едно малко бебе? - Да, долу е и е развълнувана.
Честит рожден ден, Поуси!
Извинявай. Трябваше да взема Кит Кат. - Мислех, че тя сама ще дойде.
Оказа се, че не може.
Добре ли е? - После ще говорим.
Притеснявам се за Кит Кат.
Да, знам.
Докато пиехме чай, тя пиеше вино. А Джими се държеше лошо с нея.
Не опита лилавите тарталети.
Трябва да направим нещо.
Да, но знаеш ли...
Ако ще се прави нещо, трябва тя сама да го направи.
Може би, а може би не.
Какво става, миличка?
Ти си най-добрият човек на света. Готина си като жена ми, не разбирам.
Може би... аз съм издънката.
Във всяко семейство има издънка -
с лоши оценки, неувереност и труден живот.
Може би аз съм нашата издънка.
Не си.
Ще ти издам една тайна, но трябва да обещаеш да я пазиш.
Винаги сме си пазели тайни. - Така ли?
Обещай, че никога, никога, никога...
Никога няма да я издадеш. - Обещавам.
Мога да пътувам във времето.
Защо стоим в килера под стълбите?
Защото ще се върнем назад и ще промениш някои неща.
Обичам, когато си забавен. - Хвани ме за ръце и затвори очи.
Боже мой!
Всемогъщи боже!
Шегуваш се! От всички дни ме върна на най-гадното парти в живота ми.
Страхувам се, че да. Да вървим.
Трябва да свършим нещо. - Какво?
Постарай се да не срещаш Джими Кинкейд.
Ела насам, бързо.
Но сега той ще се влюби в мен. - Този път няма.
Ти си Дженифър, нали? - Да.
Харесвам полата ти, Дженифър. - Благодаря.
Добре де, разбрах.
Ако не се бяхме срещнали, щеше да прави секс с някоя друга.
Да го спрем в зародиш, а?
Извинявай, Джими. - Извинете ме.
Познавам ли те? - Да, много добре ме познаваш.
Трябваше да направя това още в началото.
Честита Нова година на всички.
Обратно в гардероба.
Страхотно! - Какво ще стане сега?
Нямам представа. Надявам се отсега нататък
да избягваш мухльовците. - Кога стана толкова сериозен?
След като осъзнах, че мога да те загубя.
Приготви се, може да е странно.
Нещата се промениха.
Боже. - Какво?
Джей. - Джей Джей?
Той е очарователен. Боже мой.
Добре, да вървим.
Хайде, идвайте. Мама отвори пакет бисквити.
Искам да ми помогнеш с нещо. - Знам какво ще кажеш.
Вземи си бисквита и ела да ми помогнеш.
Остави останалите за чичо Ди.
За бързо е.
Здравей, липсваше ми. - Здравей.
Майка ти иска да й помогна. - Добре.
Трябва да се изчисти. Чистиш всичко, което не е живо.
Ето това трябва да махаме, нали? Всички такива.
Да, сухите неща. - Виж това.
Как са ги накъсали...
Как мина всичко? - Изключително добре.
Много се радвам. Искам да ми разкажеш всичко.
Ще нахраниш ли детето, имам спешна работа.
Не се сещам за по-хубаво нещо от това.
Къде е най-страхотното бебе на света?
Ела при татко да ти напълни устичката с каша!
Здравей, момченце.
Почакай ме тук, сега се връщам.
Може ли да поговорим, татко? - Да, разбира се.
Не мога да променя нещо преди раждането, нали?
Да, трябваше да ти кажа. Можеш само преди да се роди.
Но точно този момент е довел до това дете.
Ако промениш нещо, дори малко, ще имаш различно дете.
Значи всеки ден допреди днес ще бъде както си е - загубен?
Както за всички останали. - Разбрах.
Интересно. Трудно.
Трябва да вървя. Обичам те, татко.
Вървете си. - Не.
Не мърдаме оттук, без се убедим, че това няма да се повтори.
Няма ли да тръгвате?
Трябва да напусна Джими, нали?
Завинаги.
Да спра да пия.
И да спра да напускам работа.
Трябва също да излизам с някой
мил и скучен.
Мил не значи непременно скучен. - Например?
Мат Деймън. - Убеди ме.
Ще изляза с Мат Деймън. - Виждала ли си се скоро с Джей?
Твоят Джей? Смотанякът Джей, като онзи от мъпет шоуто?
Да.
Сега ми изникна. Винаги си е падал по теб.
Така ли? - Да.
Странно. - Да го поканя ли на вечеря?
Може би.
Трябва да се пооправя малко. - Да, изглеждаш ужасно.
Джоана. - Слава богу, че се върнахте.
Беше ужасно. - Знам, всичко е наред.
Къде е тя? - Беше най-ужасната вечер...
Къде е Поуси?
Ето я и нея. Здравей!
Как си, миличка?
Да си направим още едно.
О, не, я стига.
Наистина боли и надебелях много.
Мама малко напълня, нали? Кажи на мама, че искаш сестричка.
Кажи на тати, че си щастлива самичка.
Бяхме млади и безгрижни и скоро вече бяхме четирима.
Невероятно!
Тригодишната Поуси ще счупи рекорда за спринт на 10 метра!
Ще го направят и ето, правят го! Невероятно.
Това беше яко. Страхотна си. - Спеше през цялото време.
Нервна съм, ще ми помогнеш ли? Какво да облека за срещата с автора?
Ще дойда веднага щом приключа. - Страхотно, благодаря ти.
Какво ще кажеш за тази? - Прекрасна е, готово.
Бъди сериозен. Много е...
Не знам, не ми харесва.
Много е скучна и изглеждам тромава.
Права си, скучна и тромава е.
Добре, а тази? - Невероятна е. Готово.
Не, с голямо деколте е. - Така ли?
Не е с голямо деколте. - Не е.
С тези токчета съм като проститутка. - Тогава сложи по-ниски.
Тогава ще изглеждам с къси крака.
Като проститутка или джудже искаш да изглеждаш?
Внимавай! Предупреден си.
Да! - Не.
Не!
Ето тази ми харесва.
Това е подплатата на тази рокля.
Лошо момче такова.
Тази? - Не е лоша.
Или тази? - Не е ли същата рокля?
Не е! - Така ли?
Мисля, че тази не е зле. - Да, чудесна е.
Наистина? - Да.
Добре, чудесно.
Какво ще кажеш за синята? - Синята?
Първата, която пробва и беше скучна и тромава, но всъщност не беше?
Да, коя предпочиташ? - Не знам, вече се изнервих.
Мисля, че харесах синята. - Добре.
Тогава избирам тази? - Изглеждаш зашеметяващо.
Наистина ли? Слава богу, благодаря ти.
Къде е Поуси? - Оставих я долу.
Не си оставил отворена вратата към стаята с ръкописа, нали?
Мисля, че не.
Погледни ме и ми обясни това. Това е краят на живота ми.
Трябва да изляза за малко... - Да не си посмял!
Не вдигай! Какво ще правя сега?
Трябва да вдигнем телефона. - Ако вдигнеш, ще те убия с него.
Добре, няма, но трябва да изляза. - Не, няма да ходиш никъде.
Добре де.
Съжалявам, г-н Макюън,
но по-голямата част от книгата ви беше надраскана и накълцана.
Не знаех, че Поуси може да пусне машината.
Това е впечатляващо.
Какво толкова има, за бога?
Мери.
Не, извинявай, всичко е... Синът ти ще ти обясни.
Майка ти. - Здрасти, мамо.
Не, всичко е наред. Тръгваме веднага.
Чао.
Здравей, миличък. - Как си, мамо?
Честно ли? - Да, защо?
Ужасно бясна съм.
Не искам да живея без баща ти.
Мери, ела да пием чай.
Как си? - Добре съм.
Яла ли си? - Да.
Как си, Дезмънд? - Много добре, благодаря.
Малко ми е горещо.
Баща ти не е много добре.
Има рак. - Да.
Много съм тъжен, Тим.
На сватбата ти каза, че ме обича.
Да, обича те. - Знам.
Това беше най-хубавият ден в живота ми.
Този вероятно е най-лошият.
Татко.
Боже господи. И ти ли дойде? - Защо?
Кит Кат дойде разплакана, а сега и ти.
Какво ви е казала майка ви? - Истината.
Само това ли?
Може да е от цигарите, но не мога да го оправя,
защото беше преди да се родите.
Майка ти нямаше да излезе с мен, ако не бях толкова секси пушач.
Диагностицираха ме бързо, но беше твърде късно.
Колко ти остава? - Знаеш, може да са години.
А в действителност?
Седмици, за съжаление.
Водили ли сме този разговор преди?
Да.
Какво стана? - Бях много емоционален.
Прегърнах те.
Съжалявам. - Мислех, че връщайки времето...
Не, не съм казвал, че можем да оправим всичко.
Животът е чудат, без значение кой си.
Виж как е свършил Исус, а е бил божи син.
Знам, но сигурно се чувстваш малко измамен.
Напротив, точно обратното.
Само пътуващите във времето спират да работят на 50 години,
защото имат рак и искат да играят повече тенис на маса със синовете си.
Да.
Значи това е причината?
Съжалявам, че ви се обадихме, но внезапно се влоших.
А и трябва да ти кажа нещо много важно. Първо да те питам.
Искаш ли да ти кажа голямата тайна,
или предпочиташ сам да я откриеш като мен?
Боже, още тайни?
Не толкова драматична, но много по-важна.
Най-важното нещо.
Добре, кажи ми. Да спестим малко време.
И така ми каза тайната си формула за щастие.
Първата част от плана е да свикна с обикновения живот
и да го живея всеки ден като всички останали.
Това е с отразените промени, които са оцветени.
Това ли е най-доброто, което можеш, Рупърт?
Не, съвсем не. Ще го променим. - Номер две.
Добър ден. За тук или за из път? - За из път, моля.
Няма проблем. Ще ви струва 4,24 лири.
Много благодаря. - Ето и рестото ви.
Благодаря. - И аз благодаря.
Какво е решението ви за обвинения в измама Джон Уелбек?
Невинен. - Единодушно ли е решението?
Да. - Благодаря ви, седнете.
Слава богу. - Обвиняемият е свободен.
Моля, станете.
Ще спим ли? - Да, имах тежък ден.
Но после дойде ред на втората част от плана на татко.
Каза ми да изживея всеки ден отново почти по същия начин.
Първият път с всички грижи, които ни пречат да видим колко е хубав светът.
Вторият път - виждайки.
Добре, татко. Да го направим.
Какво е изложението ни? - Това е с отразените промени...
Много зле, Робърт. Това ли е най-доброто, което можеш?
Ще ви оставя да го обсъдите.
ЗАГУБЕНЯК
Добър ден!
За тук или за из път? - За из път.
Искате ли торбичка? - Не.
6,23, моля. Хубав ден. - Благодаря. Довиждане.
Огледай се! - Какво?
Не е ли красиво? - Да.
Невинен.
Страхотно!
Радвам се за вас.
Значи не беше толкова тежък ден? - Всъщност беше много хубав.
Оказа се много хубав ден.
Това е успокояващо.
Ако беше много лош ден,
трябваше да правим секс, за да го оправим.
Лека нощ.
Беше ужасен ден. Мина много тежко.
Уволниха ме от работа, а после убих човек.
Това е много тежък ден. - Ужасен.
Най-ужасният ден. Много съжалявам.
Разбира се, някои дни ти се иска да изживееш веднъж.
Добре ли си?
Готови ли сме? - Разбира се, че не сме.
Ужасен ден.
Дайте ми няколко минути.
Това е гениално.
Дикенс е толкова добър в шегите и остроумията.
От кой момент идваш? - От...
Ясно, големият ден.
Благодаря, че отскочи. Как е костюмът на чичо Дезмънд?
Безупречен. - Чудесно.
Казах ли, че искам да звучи Ник Кейв? - Погрижил съм се.
Може ли да ти прочета този пасаж?
Давай, имам много време.
"Навярно римляните много са си досаждали един на друг с носовете си.
Затова може би са станали такъв размирен народ.
Във всеки случай римският нос на мистър Уопсъл ми досаждаше..."
Какво мислиш за децата? - Какво за тях?
Не са много, нали?
Какво? - Имам предвид само две.
На китайците и толкова не са им позволени.
Мислех си, че...
Че е време за подсигуряващото бебе. - Какво?
Ако едното е много умно, другото ще се чувства винаги глупаво.
Ако имаме трето, ще бъдат две щастливи глупачета.
Какво ще кажеш?
Беше най-трудното решение в живота ми.
Ако кажех "да", това означаваше да се сбогувам завинаги с татко.
Защо не изчакаме малко?
Разбира се. Прав си.
Ами сега?
Или сега?
Сега?
Да, добре.
Наистина ли?
Татко винаги е искал да сме повече, така че...
Може да опитаме и да не се получи. - Именно.
Може да е тази вечер.
Нямаш представа колко добре знам пътя до болницата.
Ще ме извиниш ли за малко? Трябва да сляза долу.
Резултатът е 1 7:20 в тази оспорвана игра,
която се играе от двамата най-добри играчи в историята.
Публиката е омагьосана и от двамата играчи.
Боже, спечелих! Не съм печелил от години.
Най-после си задобрял.
Какво печеля, като изключим олимпийския златен медал?
Една целувка ще свърши работа. - Целувка?
Разбирам.
Това е краят, нали?
Да.
Последното ми свободно време.
Бебето ще се роди всеки момент.
Честито.
Моят син.
Моят баща.
Искаш ли да направя нещо? Или ти да направиш нещо?
Не знам, има...
Едно нещо.
Една бърза разходка на плажа, напълно против правилата,
но ако не променим нищо и сме внимателни, всичко ще е наред.
Би било чудесно.
Наистина се опитвам.
Наведи се повече.
Разби ме напълно.
Изморих се.
Благодаря ти, татко.
Почти в края на историята съм.
Като всички семейства, свикнахме с живота след смъртта.
Всичко стана нормално.
Животът се върна в коловозите си,
сезон след сезон, почти както винаги е било.
Свикнахме Кит Кат да е отново щастлива.
А после свикнахме да е майка, макар и не особено внимателна.
И накрая мисля, че научих последния урок за пътуванията във времето.
Дори отидох крачка по-напред от баща ми.
Аз ще приготвя децата.
Не, остави на мен. - Давай, мързелив лентяй.
Истината е, че вече не пътувам. Нито дори за един ден.
Опитвам се да живея всеки ден все едно съм се върнал заради него,
за да му се насладя, сякаш е пълният последен ден
от моя необикновен обикновен живот.
Здравей, благодаря, че вече си тук.
Ето, готово.
Поуси?
Всички пътуваме заедно във времето всеки ден от живота ни.
Можем само да дадем най-доброто от себе си,
за да се насладим на това забележително пътуване.
Да, да...
Добре, до след малко. - Чао, до скоро.