Všichni muži na palubu.
- V pořádku? - V pořádku.
Jaks to udělal, Cole?
Jsem zaměstnanec, který má štěstí.
To vidím.
Ahoj, mami. Co děláš?
Přemýšlím. Odkládám mytí nádobí...
- Dnes je hezky. - Je tu krásně.
Ano, to je.
Jak se ti daří?
Myslím na příští podzim. Až odjedu.
Co se mnou bude. Jen po celý zbytek života. O nic nejde.
Víš, že existují civilizace, které si myslí,
že mohou svůj osud spatřit ve hvězdách?
Cítíte to?
Mami, jsi v pohodě?
Sakra, ta plošina!
Bezpečnostní uzávěr! Stiskni bezpečnostní uzávěr!
Hej, brácho. Pojď sem. Dostaneme tě odsud.
Hej! Hej!
Dostaňte ho na palubu.
Jděte!
To je...!
Jste firemním hrdinou, pane Cole.
Ti dva muži, které jste zachránil, budou v pořádku.
Pokud vaše životní funkce zůstanou stabilní, budete moci jít domů ještě dnes.
Je to neuvěřitelné, byl jste ve vodě skoro čtyři hodiny.
Žádné známky podchlazení. Už jen ten samotný pád vás mohl zabít.
Je zázrak, že jste naživu, pane Cole.
Nejde to říct jinak.
Je někdo, komu můžeme zavolat, aby vás tu vyzvedl, nebo...?
Ne. To je v pořádku.
Když jsem byl mladý, všechno muselo mít svůj tvar.
Svůj smysl nebo důvod.
Jenže většina věcí, co se mi udála, mi připadala spíše jako dílo náhody.
Takže jsem v to nakonec asi věřit přestal.
Když jsem přežil ten pád, začal jsem přemítat,
jestli náhodou nemá můj život nějaký určitý smysl.
Možná kráčím po předem určené cestě...
...ačkoli ji ještě nevidím.
Skoč, skoč, skoč, skoč, skoč, skoč, skoč, skoč!
Vypadáš dobře, Michaele Phelpsi.
Už ses rozhodl o svém zaměření?
- Ještě ne. - Přemýšlí nad financemi.
- Co? - Já nic neříkám.
Podívej, všechno je těžké a bude ještě těžší.
Finance dávají největší smysl.
- Přines mi pivo. - Jo.
A já jen řekl, že o tom přemýšlí.
Tady.
Upřímně, tati, jediné, na co myslím, je pláž
a co letos budou nebo nebudou mít holky z pláže na sobě.
- Reynoldsovi. - Amandu Collierovou, prosím.
Už jsem Amanda Reynoldsová, ale bývala jsem Collierová.
Ano, našel jste ji.
Amando, já se jmenuji Morgan Dupree
a jsem realitní zástupce Tucka Hostetlera.
Bože můj.
- Haló? - Dawsona Cole, prosím.
Ano, to jsem já.
Jmenuji se Morgan Dupree.
Jsem realitní zástupce Tucka Hostetlera.
Mám pro vás špatnou zprávu.
Pan Hostetler včera v noci zemřel ve spánku.
Bylo mu 92.
Podívej, mrzí mě, žes přišla o kamaráda, opravdu.
Ale máme tu povinnosti.
V sobotu musím být v Tulane na tu akci Sigmy Nu.
V pondělí jdeme na večeři s tím chlápkem z Chase s jeho ženou.
Až mi příště někdo zemře, jako první zavolám tvé sekretářce.
Promiň.
No jo.
AUTOOPRAVNA T. HOSTETLERA
Amando?
Dawsone?
Ahoj, Amando.
Ahoj.
Promiň, jsem celý umazaný.
Jak ses to dozvěděl?
Volal mi právník. Něco kvůli Tuckově závěti.
Mám se s ním zítra setkat.
- V 10 ráno? - Ano.
Jo, já taky.
Je to tak dávno.
Dvacet let.
No, dvacet jedna, ale kdo by to počítal.
Vypadáš úžasně.
Musím jít. Jdu pozdě.
Mám schůzku s mámou, jdu se s ní sejít.
- Dobře. - U ní doma.
Jasně.
- Ráda jsem tě viděla. - Jo, i já tebe.
- Uvidíme se zítra. - Zítra?
- S tím právníkem. - S právníkem.
V deset ráno. Jasně. Tak jo.
PODZIM 1992
Dawsone? Dawsone?
- Jídlo se nese. - Díky, April.
- Jak se cítíš? - Hodně zvracela.
Ale teď nezvracím, takže dobrý.
- Je tak krásná. - To rozhodně je.
Jsi v pohodě?
Bude to těžké, ale... její rodiče jsou skvělí.
Nesoudí nás.
Akorát pro to dítě chtějí biblické jméno.
Co říkáš na Aarona?
Myslím, že je to lepší, než Mojžíš.
Vím, že je to šílené a že jsme mladí, ale...
když jsem nedávno pocítil tlukot srdíčka...
Já nevím. Byl jsem šťastný.
To je dobře, Bobby. To je moc dobře.
Mělo by to nastartovat...
Jenže nestartuje!
Zkus to znovu. Zkus to znovu.
Omlouvám se, Dawsone. Řekni jim, že se omlouvám.
April, v pohodě, jo?
Dej tam neutrál, my tě odtlačíme. Pojď, Bobby.
Co je? Zapomnělas, jak se řídí?
Sebral ti táta začátečnické povolení?
No tak! Pohni tím autem!
Vylezete z toho auta a budete tlačit
nebo tady budete dál sedět a troubit?
- Už to neuděláme. - Jasně, promiň.
Díky. Slečno.
- Hele, můžeme být kámoši. - Co? No tak!
Kdy už konečně dospějete.
Kam jdeš?
Teď doprava, April.
Ahoj.
Dobře. Super.
Dobře.
- Mám zavolat odtahovku? - Ne, to je v pohodě. Já to zvládnu.
Omlouvám se za své kámoše.
Snaží se být vtipní, ale chovají se jako idioti.
- Amando, jedeme! - Jo, pojď, vypadneme odsud.
- No jo! - Tak pojď!
- Amando. - Vážně.
To je v pohodě. Nemusíš tu se mnou čekat.
Dobře.
- Díky za pomoc. - Jasně. Kdykoli.
Amando! Ztrácíš čas.
Díky.
Zas někdy!
Nechápej mě špatně,
protože jsi můj bratranec a mám tě rád, ale jsi vůl.
Ty sis nevšiml té krásné holky, která tlačila auto, aby s tebou mohla mluvit?
Byla akorát hodná, jasný? Je hodná.
- Jo, to je. A taky je sexy. - To je.
Nastartuj. Už je snad v pohodě.
- Díky, Dawsone. - Ale no tak. To nic nebylo.
Měj se.
Otočím klíčkem a nic to neudělá.
Co myslíš?
Karmická odplata za to, že jsem byla v té troubící skupině?
Vesmír asi vykonává rychlou odplatu.
On mluví!
A je celkem vtipný.
- Ahoj, Amando. - Ahoj.
- Vyzkoušej to. - Dobře.
Díky.
Odpojila se ti baterie.
Nic zásadního. To se stává.
Tak jo.
Řekneš mi ještě něco jiného?
Můj bratranec si myslí, že ses se mnou posledně snažila mluvit.
Snažila.
- Prý jsem to zvoral. - To jo.
Ty neumíš moc flirtovat, co?
Asi ne.
A co s tím budeš dělat?
Dobře, tohle nezabralo.
Tak jo, něco ti řeknu.
Rozmysli si to a...
...sejdeme se ve Squeals v sobotu večer, třeba kolem šesté?
- Znamená to ano? - Ano.
Dobře. Možná se do té doby naučíš, jak se mnou flirtovat.
- Děkuju. - Nemáš zač.
Kam ten spěch, Dawsone?
Očekávám, že pozdravíš.
Ahoj.
- Jsi roztomilý. - On je roztomilý.
Vypadá jako jeho tatínek.
Pojď sem. Posaď se. Zahrajeme si karty nebo něco.
Ne, já... mám něco na práci. Mám úkoly.
Myslí si, že je chytřejší než my.
Abee, sundej si ten zatracený klobouk, když jsi doma.
- Ano, pane. - Je to pravda?
- Myslíš si, že jsi chytřejší než my? - Ne, pane.
- Jsi na tuhle rodinu příliš dobrý? - Ne, pane.
To je dobře. Protože sem patříš.
Na.
Jsi ven a trochu zcivilizuj dodávku.
Zítra večer máme jednu dodávku a ty jedeš s námi.
Zítra večer nemůžu, už něco mám.
Tys neslyšel ani jednu zatracenou věc, co jsem řekl, že ne?
- Já ne... - Já ne - co?
Pojď, tati.
Pojď si zahrát karty.
Přísahám, Dawsone, jsi kurevsky pomalý žák.
To není nic dobrého.
Ještě pořád máš na sobotní večer plány?
Ano, pane.
- Ubal mu znovu, tati. - Tede, drž sakra hubu!
Chceš mě praštit?
Jestli mě praštíš, uvidíš, co se pak stane.
Hormony.
To je jeho problém.
Buď jsi ten nejhorší zloděj aut na světě...
...nebo máš co vyprávět.
- Jak se jmenuješ? - Dawson Cole.
- Syn Tommyho Colea? - Ano, pane.
Tak to je nepříjemné.
- Co se ti stalo s okem? - Narazil jsem do stromu.
Do stromu se zlým pravým hákem.
Máš kde spát? Máš přátele? Nebo někoho?
Ne, pane.
Do hajzlu.
Kam jdeš?
To lůžko tamhle by mělo být pohodlnější než auto.
Voda z hadice je pitná.
Jestli budou problémy, něco se mi ztratí nebo cokoli,
tak další, kdo tě probudí, bude strážník. Rozumíš tomu?
- Ano, pane. - Rozumíš tomu?
Ano, pane.
Dobrá tedy.
Do hajzlu.
Dobrou noc, Amando.
Kde je?
- Rozhodl jsem se nepřijít. - Jo, to mi došlo.
Nepřišel jsem na to, jak s tebou mluvit.
Byla jsem ve Squeals. Mohl ses pokusit se mnou mluvit tam.
Tady žiješ?
Tohle je nějaká hra?
No? S přáteli? Malý vědecký experiment? Tak co?
- To je šílené. - Šílené, opravdu?
Nebo se ti líbí ztroskotanci.
Nebo mám ráda chytré kluky, co si z nich nedělají legraci.
Dobře.
Bože, ty to vážně nechápeš, že ne?
Asi ne.
Chtěla jsem jít jen na rande.
Chtěla jsem někam vyrazit, třeba si dát kafe nebo zmrzlinu.
Však to znáš, ty se ptáš mě, já se ptám tebe...
A když se nám budou líbit odpovědi, Dawsone,
možná bychom mohli jít na další.
A když ne, tak ne!
Ale sakra, jestli žádám až příliš, tak fajn.
Zapomeň na to. Jsem vyčerpaná. Končím.
To je ten důvod, proč jsem nechtěl chodit na veřejnost.
Tak mě vezmi někam do soukromí.
Co budeš dělat po střední?
Tak jo, budu mluvit první. Na podzim půjdu na Tulane.
Dvojobor dětská psychologie a veřejnoprávní politika.
Ráda bych získala stáž v právnické firmě.
A pak po právnické škole bych chtěla pracovat pro neziskovku.
Možná v jiné zemi, která řeší otázku dětí.
Chceš pracovat s dětmi?
Chceš mít svou rodinu?
Ano, chci. Chtěla bych dceru.
Mohla by se jmenovat Bea.
To je moc hezké jméno.
Je tu moc krásně.
Ještě nikdy jsem neviděla tolik hvězd.
Vždycky jsem miloval hvězdy. Tady se cítím jim být blíž.
Když jsem byl malý, vyrobil jsem si vlastní teleskop.
- Páni. - Ne, je to jednoduché.
Pro tebe možná.
Lidé vždycky koukali na hvězdy.
Konzultovali s nimi svůj způsob života, kontaktovali je.
Nějakou dobu jsi byl pryč.
Jo, táta mě donutil nechat školy, když mi bylo šestnáct.
Prý mě potřeboval doma.
Jak ses cítil?
Já nevím. Asi jsem nebyl moc rád.
Musel jsem si návrat pořádně vybojovat.
Je divné tam teď být?
Tak trochu.
Chci to akorát dokončit, vypadnout.
Kam chceš jít na vysokou?
Myslíš, že musí jít každý na vysokou?
Lidé, kteří si staví vlastní teleskopy, obvykle ano.
Já nevím, já jen...
není to něco, co bych si teď zrovna mohl dovolit.
A chtěl bys tam jít?
- Proč tě to zajímá? - Proč mi neodpovíš?
Jednou budeš skvělá právnička.
Chceš jít, ano nebo ne?
Ne.
Jsi špatný lhář.
To se mi líbí.
Rád bych si to někdy zopakoval.
Akorát se příště osprchuju a opravdu přijdu. Co na to říkáš?
- Slibuješ? - Ano, slibuju.
Asi jsem to chtěla udělat.
Asi jsem to chtěl taky udělat.
Dobré vědět.
Nevadilo by mi to udělat znovu.
Tak to udělej.
První věc, kterou Tuck stanovil, byla, abych se vám za něj omluvil
za případné nepříjemnosti.
He asked that I pass on his gratitude Požádal mě, abych vyjádřil vřelé díky
za to, že jste přišli a za vaše přátelství.
Jeho slova.
Rád by, abyste jeho popel rozptýlili společně,
před chatou ve Vandemere.
Nebude pohřeb,
obřad, žádné kýčovité květiny.
Nechce, abyste utratily jediný desetník za zbytečnosti.
- Opět... - Jeho slova.
Správně.
Chtěl, abyste sbalili jeho věci, společně si je prošli
a vzali si cokoli, co budete chtít.
Nechal nám instrukce, že chce veškerý svůj prodat a výtěžek má
dostat Americká asociace dětí s rakovinou.
Jediný jeho majetek, který nechce prodat, je chata ve Vandemere,
kterou odkázal vám oběma.
V podobných situacích obvykle
jedna strana vykoupí druhou,
pokud však nemáte zájem o společné vlastnictví.
- Nemáme. - Ne, ne.
Když byl v nemocnici, tak napsal tohle.
Promiňte. Přál si, abyste si to přečetli každý sám.
Ještě pořád tu bydlíš?
V Baton Rouge.
- Vidím, že ses vdala. - Před osmnácti lety.
Hezky. Máš děti?
- Dvě. - Kluky? Holky?
Víš, tohle dělat nemusíme. Vyptávat se, sdělovat si životní příběhy,
předstírat, že nás zajímá život toho druhého.
Ale já to vědět chci.
Nejsme tu na nějakém shledání. Jsme tu kvůli Tuckovi, takže...
Co to udělat takhle? Ty půjdeš do chaty dnes a já zítra.
A zítra odpoledne se ve Vandemere setkáme.
A rozloučíme se s ním.
- Může být? - Jasně.
Měj se.
Omlouvám se.
Víš, jak jsem loni řešil ten problém s bodláky v zahradě.
Bodlák je pořádný držák. Nemůžeš ho vytáhnout nebo osekat.
Musíš ho vykopat v kořenech.
Během kopání jsem začal přemýšlet o tobě a Dawsonovi.
Máš šrámy, které se nikdy nezahojily.
Žiješ s nimi tak dlouho, že už je ani nevnímáš.
Bolest má hluboké kořeny.
Jediný způsob, jak je vykopat, je odpustit jemu a odpustit sobě.
- Nenudíš se trochu? - Strašně.
Kdy mě necháš si taky trochu umazat ruce?
Ty chceš mít špinavé ruce?
Jasně!
Co? Takhle špinavé?
Ne. Dawsone, to neudě-...
Protože jsem slizká nestvůra z bažiny!
Přestaň! Dawsone! Ne!
Celou mě umažeš, ty pako!
Musíš jít! Musíš odsud vypadnout.
- Cože? - Ne, prosím, odejdi teď hned.
- Kdo to je? - Odejdi, prosím! Jdi pryč!
- Dawsone! To bolí! - Jdi pryč!
- Na nic se mě neptej. Jdi pryč! Hned! - Proč musím odejít?
- Jeď, jeď, jeď, jeď, prosím! - Dobře, Dawsone.
- Dobře. - Jeď!
Dobře!
Je čas se vrátit domů, Dawsone.
Nepředstavils nás své přítelkyni.
To je ta holka Collierů, tati. Já ji znám.
- Collierová. - Ano, pane.
Tak jo, sbal si věci a dej je do auta.
- Pojedeš s námi domů. - Ne, nepojedu.
Nebudu to opakovat, synu.
Myslím to s tebou dobře, Dawsone!
Jsi nafoukaný, myslíš si, že jsi něco víc.
Zeptám se tě na jednu věc. Opravdu si myslíš, že ta holka
bude chtít mít cokoli společného s takovým pytlem sraček, jako jsi ty?
No tak.
Vezmi si věci, dej je do auta a pojedeme.
Ještě jednou se ho dotknete a zabiju vás.
Víte, já si přišel pro svého syna a bez něj neodjedu, takže...
Tak to mě asi budete muset zastřelit.
Dobře.
To čelní sklo vás bude stát tisíc dolarů.
A ta světla stojí pětset dolarů každé.
Mám pokračovat?
Pojedeme.
To je hezké. Co jste tu dokázal.
To pěstovala vaše žena?
Nasedni do auta, Tede.
Když zůstanu, tak se vrátí.
Právě jsem rozstřílel auto za 17 000 dolarů.
Až mi to lámalo srdce.
Vrátí se, ať zůstaneš nebo ne.
Už pro tebe není bezpeční spát venku. Najdu ti místo uvnitř.
Tak pojď.
Dawsone...
- Co tu děláš? - Musel jsem tě vidět.
- Pojď dál. - To není nejlepší nápad.
- Musím s tebou mluvit. - Dobře.
- Počkej, co to děláš? - Když nepůjdeš dovnitř...
- Rodiče si myslí, že jsi nebezpečný. - Mají pravdu.
Dříve či později budu muset zaplatit za to, co se dneska stalo,
a nemůžu tě mít po svém boku, až se to stane. Chápeš?
- Nesmí ti kvůli mně ublížit. - Oni mi neublíží.
Když spolu budeme chodit dostatečně dlouho, tak ano.
Na tom nezáleží! Na tom nezáleží!
Dawsone, chceš to vůbec? Chceš mě?
Ano.
Tak jo.
- Dejte mi vteřinku. - Jasná věc.
Ty tu pracuješ?
Ne, pane. Jen nakupuji pár věcí pro mé strýce.
Připomínáš mi jednoho starého přítele.
- Říká se, že jsem podobný tátovi. - Vážně?
Bobbymu Coleovi?
Vy jste ho znal?
Sakra, Aarone. Kolikrát ti mám říkat, abys...
No to mě podržte.
Návrat geniálního syna.
Měl by ses od těch sraček držet dál. Rád jsem s tebou pokecal.
Je to tak dávno, Dawsone!
Asi tak dvacet let?
Děkuji.
Díky.
- Víš, kdo to je, Aarone? - To je Dawson Cole.
Napadlo mě, že by se ti hodila pomocná ruka.
Hele. Říkal jsem si, že bys to mohla chtít.
Klidně si to vezmi.
Nechtěl jsem to jen tak sbalit, kdybys to náhodou chtěla.
To je v pohodě. Moc toho nechci. Udělám si vlastní krabici.
Dobře.
- Co? Co je? - Nic.
Chceš mi něco říct?
Ne.
Asi jsem chtěl jen vědět, jestli jsi šťastná.
Chceš fakta?
Šla jsem na Tulane, podle plánu.
Otěhotněla jsem ve druháku, to v plánu nebylo.
Vdala jsem se, odstěhovala se do Baton Rouge. Koupila dům.
Porodila další dítě. Trochu dobrovolničila. Koupila větší dům.
Co právnická škola?
Nedokončila jsem vysokou.
Měla jsem tolik plánů a nevím, co se stalo.
Život?
Asi. Nicméně.
Jsem šťastná? Být matkou mě dělá šťastnou.
Podívej, co jsem našla.
Páni.
Zapomněla jsem, že to měl.
Je moc krásná.
Díky.
Když nechceš jít na vysokou, proč se tolik učíš?
No jasně, já vím, proč. Protože ty půjdeš na vysokou.
Rozhodně se dostaneš. Nejspíš dostaneš i stipendium.
- Vzal bys ty věci z kufru, prosím? - Mám je.
Tohle jsou přihlášky.
- Vím, co to je. Už jsem je viděl. - Super. Takže začneme s nimi.
- Je tu jeden problém. - Už? Ještě jsi ani nezačal.
Chtějí tam domácí adresu.
Bydlíš s Tuckem. Proč se ho nezeptáš?
- Ne, neptej se Tucka, prosím. - Proč?
Je to samotář. Nechtěl by, aby ses mu tam motala... Amando!
- No jo! - Amando.
- Tucku? - Jsem tady.
- Dobrý den. - Ahoj.
Vypadáte skvěle. Něco jsem vám přinesla.
To jsou pralinky v čokoládě. Doufám, že je máte rád.
- Můžu se vás na něco zeptat? - Dobře.
- Máte cibuli? - Mám.
Skvěle, protože my ji zapomněli.
Za druhé, zrovna jsme vyplňovali Dawsonovy přihlášky na vysokou
a napadlo nás, jestli bychom mohli použít vaši adresu jako jeho domácí adresu?
- Proč ne. - Super.
Jde se vařit.
- Možná bys měl prostřít stůl. - Možná bych měl prostřít stůl.
Páni, ty jsou krásné.
Letos mi vykvetly opravdu skvěle. Bylo vlhké jaro.
- Jsou oblíbené mojí ženy. - Vážně?
Jak dlouho jste byli manželé?
Pořád jsme manželé. Jen jsme každý trochu jinde.
V květnu to budou čtyři roky, co měla mrtvici.
To je mi líto.
Ještě pořád občas v noci stávám venku
a trochu si s Clarou povídám.
Nejsem blázen?
Jen říkám, že když se dvě auta rozbijí dva dny po sobě,
a přivedou tak k sobě dva lidi, co se do sebe zamilují, je to osud.
Osud? Ne, osud je jen slovo, kterým šťastní lidé pojmenovávají své štěstí.
Co to mělo znamenat?
To znamená, že když se stane něco špatného, nikdo neřekne, že je to osud.
Ty jsi naprosto nemožný. Proč prostě nemůžeš souhlasit
alespoň s něčím, co řeknu, Dawsone? Proč?
- Tucku, prosím, pomozte mi trochu. - No tak, Tucku.
- Cože? - Co si o tom myslíte?
Nikdy jsem na nic takového nevěřil.
Ale řeknu vám teď jednu věc.
Kdysi ve válce,
když jsem byl u námořnictva, jsem sloužil na palubě torpédoborce.
A v bitvě u Leyte jsme... jsme narazili na japonské torpédo.
Odhodilo mě to ven z paluby. Zlomil jsem si záda.
A jak mě ta voda nadnášela jako háček na ryby,
vše kolem mne upadalo do obrovského chaosu a já...
Já si začal zpívat.
Jednu starou písničku od Irvinga Berlina.
Co budu dělat jen s fotografií, které jediné budu moci svěřit svá trápení?
Co budu dělat? Co budu dělat?
Po pár podobných verších
najednou přišel klid,
celého mě obklopil a já věděl, že budu v pořádku.
Že zase pojedu domů, že zase...
obejmu svou ženu.
Uteklo pár let, postavili jsme si chatu tady ve Vandemere a...
...jednou jsem vyšel ven a Clara si v zahradě zpívala...
Co budu dělat?
Viděla, jak se na ni dívám, a tak jsem jí ten příběh odvyprávěl.
A pak mi řekla ten svůj.
Zdá se, že v přibližně stejný čas se jí zdál sen.
Sen, ve kterém jsem jí zpíval.
Troufáte si uhodnout název té písničky?
Ale no tak. Nevymýšlej si, Tucku.
Nevím, jak bych to přesně nazval, ale
ať tomu budeme říkat jakkoli, dostalo mě to domů.
Zatancuješ si se mnou?
- Ty umíš tancovat? - Ne.
Ale mě dřív nebo později mě to stejně budeš chtít naučit.
Tak to máš asi pravdu.
- Hlavně mi nepošlapej nohy. - Pokusím se.
Dívej se na mě.
Dawsone?
Chtěla bych s tebou mluvit.
Čtyři roky po narození Jareda jsme s Frankem měli další dítě.
Nádhernou holčičku.
Byla tak plná radosti.
Tuck ji miloval.
"Září svým vnitřním světlem!", říkával.
V tom se nemýlil.
Diagnostikovali jí leukémii jen pár týdnů poté, co byla takhle fotka pořízena.
Byly jí dva roky.
Na ten den si pamatuju.
Byl to jen takový obyčejný den.
Člověk se pak chce tolik vrátit zpátky do toho
nijak extra významného dne.
Ale nejde to.
Neumím si představit, jak to pro tvou rodinu muselo být těžké.
Oba jsme začali hodně pít.
Já přestala. On ne.
Přál bych si, abych tu býval pro tebe mohl být.
No jo.
Jenže to se nestalo.
To je život.
Jak se jmenovala?
Bea. Jmenovala se Bea.
Bea.
Hodně ses v tom zlepšil.
Jo, po dvaceti letech umím konečně nakrájet cibuli.
- Promiň. - Promiň.
Vsadím se, že jsi na lodi ten nejchytřejší, je to tak?
Samozřejmě že jsem.
No jo, vlastně jsem se toho hodně naučil o počítačích
a šéf chtěl, abych se vrátil do školy,
získal diplom jako IT odborník.
Budu hádat. Ty nechceš.
- Svou práci mám rád. - Ale tu novou bys mohl mít radši.
Nevím, proč nemůžeš jít na vysokou a získat ten kus...
Kus papíru.
- No nechápu to. - Jo, to je ona.
Ta holka, co mě nenechá být.
Já tu holku také dlouho neviděla, takže...
Jo, ale teď tu je.
Na ni.
Cítíš se být někdy osamělý?
Ptáš se mě, jestli jsem sám?
A jsi?
Pár vztahů proběhlo, řekl bych.
A věcí...
Chci říct, nic... Jo, ne, teď zrovna ne.
Byls někdy zamilovaný?
Do tebe.
To bylo před dvaceti lety.
Jednadvaceti.
Co na to říct, tys prostě nasadila laťku vysoko.
Vážně?
Chceš říct, že jsem ten důvod, proč jsi sám?
Nepokládej otázky, když nechceš odpovědi.
To je směšné.
Můj bože!
Co je? Proč se směješ?
Já nevím. Asi jen...
Chybí mi to. Chybí mi, jak tě přivádím k šílenství.
Já nejsem šílená.
Vyvíjíš nátlak.
Nevyvíjím nátlak.
Příliš se staráš, Amando.
Nemůžeš si pomoct.
Měla bych jet.
- Co? - Tohle je nebezpečné.
Trochu jsme popili...
...a ty vypadáš ještě lépe než kdy dřív, což me strašně štve.
Nemohl bys zplešatět nebo ztloustnout? Sakra!
Asi je trochu hloupost jet zítra do Vandemere dvěma auty.
Musím se k něčemu přiznat.
Dobře.
Nebyl to osud, když se mi tehdy u školy rozbilo auto.
Tu baterii jsem odpojila schválně, abys mě mohl zachránit.
- Já vím. - Cože?
Já vím. Věděl jsem to už ve chvíli, kdy jsem tu odpojenou baterii viděl.
Panebože! Proč jsi mi nic neřekl?
Jak často se mechanik stane hrdinou?
Musím jet do Vandemere. Tuck to odkládá už týdny.
Hnul si se zády, bojí se o zahradu.
- Omlouvám se. - Ne, to nic.
Jeď se postarat o Tuckovu zahradu.
Potřebuje tě. Já tě jen chci.
- Možná příští víkend. - Nemůžu se dočkat.
- Buď hodný. - Budu.
- Nic si neudělej. - Neudělám.
- Miluju tě. - Já tebe taky.
Miluju tě.
Tak do toho.
Říkala jsem, že se nemůžu dočkat.
Tak?
Jsi si tím jistá?
Jsem si jistá.
Prostě mě polib.
- Dobré ráno. - Dobré ráno.
Jez. Dej se do toho.
"...a myslíte si, že vás čekají dobré časy.
Nevěřte tomu.
Takhle to nefunguje.
Klid vám nepřinese nic než vy sami."
- Tahej. - Tahám!
Ty jsi strašnej! Ne, ne! Nech toho!
- Pojď sem! - Ne!
Je studená!
Co se ti stalo?
Tohle je za odmlouvání.
Tohle za neodpovídání.
Tohle za neúctu.
Tohle si nepamatuju. za co bylo.
No tak.
To je dobré. Už mě nebolí.
Potřebujeme písničku.
Pro případ, že bude jeden z nás nasazený do 3. světové války?
Ne, mluvím vážně.
Něco, co si udržíme navždy.
Tak nějakou vyber.
Na výběru není nic romantického.
Tady.
První písnička, která bude hrát čistě.
Jsme na konci světa. Tady nic nechytíš.
A kdybys náhodou něco chytila, bude to nějaký pořad o rybaření.
- Proč máš vždycky pravdu? - Asi je to dar.
- Páni. - Cvičil jsem.
- S kým? - S Tuckem.
Dawsone!
Nuže, Dawsone, řekni mi, jaké máš plány do budoucna?
Rád bych šel příští rok na vysokou, pane.
On půjde na vysokou. Z testů měl samé jedničky.
To je dobré, synu. Kam sis dal přihlášky?
Na Tulane, Loyolu a LSU.
Nejspíš ale skončím na LSU. To je asi nejreálnější.
A hlavně to není příliš daleko od New Orleans,
takže se budeme moct pořád vídat, viď?
Slyšel jsem, že toho víš hodně o autech.
- Jo, asi trochu jo. - Pár aut mám vzadu.
Ano, Amanda říkala, že máte sbírku.
- Kolik aut vlastníte? - Hodně.
Pár. Chceš je vidět?
- Poznáváš tohle? - To je Oldsmobile 442 z roku ´71.
Víš, proč se mu tak říká?
Ano, čtyřválcový karburátor, čtyřstupňová převodovka, dvojitý výfuk.
Je to krásné auto, pane.
Chytrý kluk. Už chápu, proč tě má ráda.
No tak. Podívej se dovnitř. Já vím, že chceš.
To bych rád.
Páni.
Pověz, už jsi přemýšlel nad tím, jak si zaplatíš studia?
Jsou... Jsou stipendia, finanční výpomoc, půjčky, tak různě.
Škola je drahá. Potřebuješ peníze na knihy, na kolej a na stravu.
Všechno je drahé. Pro děti jako ty by to mohl být problém.
"Děti jako já?"
Jsi hodný kluk, Dawsone. Rád bych ti pomohl, kdybys dovolil.
A jak, pane?
Čtyři roky studia, to je, řekněme...
15,000 dolarů ročně na školu.
Dalších pět na pohodlnější život.
Chcete mi dát 80,000 dolarů?
Kdybys dovolil.
Akorát se drž dál od Amandy, ano?
A nebudeš mi nic dlužen.
A dostaneš šanci, že by z tebe mohlo opravdu něco být.
Není v tom nic osobního, synu.
Jen chci pro svou dceru to nejlepší
a nechci, aby byla poblíž tvé rodiny.
Stejně to mezi vámi skončí.
Takhle z toho alespoň budeš něco mít.
- Nechci vaše peníze. - Co prosím?
- Nechci vaše peníze. - Promysli to.
To nepotřebuju.
Víte, co můžete udělat s těmi 80,000 dolary, pane?
Strčit si je do prdele.
Přemýšlej o tom.
Promiň.
Můj táta je kretén.
Ale má pravdu.
Máš před sebou skvělý život. Budeš dělat úžasné věci.
Nechci ti stát v cestě.
Dawsone, co bys pro mě riskoval?
Všechno.
Tak mi dovol tě milovat taky tak. Prosím.
Dobře. Dobře.
Kolik ti nabídl?
Tolik peněz na světě není.
Ačkoli, možná kdyby přihodil i Cobru, dalo by se o tom uvažovat.
Jsi zlý.
- Hezké auto. - Díky Tuckovi.
Všechny přestavby musí mít testovací jízdu...
...než se zase vrátí.
Dovolíš mi řídit?
- Umíš řídit takové žihadlo? - Ano.
- Určitě? - V podstatě.
- Tak fajn. - Tak fajn.
V podstatě?
Bůh mi pomáhej.
Tak jo. Opatrně se spojkou. Opatrně.
Dobře, přeřaď si na první stupeň. Nahoru.
Tak. Teď pomalu. Pomalu pouštěj spojku.
Tak, správně. Zpomal!
Bože, bývalo tu tak krásně.
Takhle... Takhle to máme udělat?
Asi jo... Já nevím.
Tady rozptýlil Clařin popel, takže...
- Dobře. - To mi připadá nejlepší.
Asi bychom měli něco říct. Ne žádnou...
...dlouhou srdcervoucí řeč nebo tak. Jen...
- Ne, ne, to by nechtěl. - Fajn. Žádné ciráty.
- Ne. - Dobře.
Milujeme tě.
Milujeme.
Sakra! Do hajzlu. Sakra!
- Prostě to rozpraš. - Jo?
Jo, prostě...
Dobře. Tak... možná bychom to měli házet.
- To je o dost lepší. - Ano. Dobře. Tady.
- Na Tucka. - Na Tucka.
- Určitě nechceš další? - Ne, radši ne.
- Kdy se vracíš domů? - Zítra.
Když jsem byl naposledy pryč, zažil jsem výbuch.
Počkej, to byla tvoje loď? Tys na ní byl?
Jo, spadl jsem ze třiceti metrů přímo do vody.
Pořád nechápu, jak to, že jsem se neutopil.
Neměl jsem záchrannou vestu. Ani doktorům to nešlo na rozum.
- Měls štěstí. - Možná.
Viděl jsem tebe.
Měl jsem...
Nebyl to sen. Bylo to, jako bys tam byla se mnou.
A bylo to zvláštní, protože jsem tě tak dlouho neviděl.
A pak mě pustili z nemocnice a volali mi kvůli Tuckovi.
Pak přijedu sem a vidím tebe.
A je to...
Já nevím. Prostě zvláštní.
Jsem ráda, že jsi v pořádku.
Co budeš dělat, Amando?
Jak to myslíš?
Když jsi nešťastná.
Počkej.
Ty máš pro mě spoustu rad.
Co ale budeš dělat ty?
Víš, jako co mi to připadá?
Jako osud. Takhle mi to připadá.
Lámu si s tím hlavu od doby, co se to všechno stalo.
Proč jsem sakra pořád naživu? A možná je to právě proto, chápeš?
Možná je to šance tě znovu vidět a...
šance ti říct, jak moc mě to mrzí.
A říct ti, jak moc tě pořád miluju.
Chceš, abych se do tebe znovu zamilovala?
A jak to mám udělat, když jsem tě nikdy milovat nepřestala?
- Tucku? - Ano?
Já... něco pro tebe mám. Není to nic velkého, ale...
...nechci, aby ses zase bál suchého jara.
Jasně.
Bude potřebovat tuhle jednu.
Tucku, nikdo se ke mně nikdy nechoval tak jako ty.
Nikdo mi nikdy neprokázal
- takovou úctu a respekt. - Máš nakřivo kravatu.
- Co se trochu usmát, Tucku? - Já se usmívám.
A sakra.
Spadni! Spadni!
- Vstaň, nulo. - Hezky se usměj.
Aleale. Ne, ne, ne, ne, ne.
Vzbuď se, musíš se vzbudit. Chci, abys to viděl.
A teď se dívej.
A je to! A je po tykvích.
Už by se skoro daly sklízet.
Na něco se tě zeptám.
Ty krásné tulipány tady, všechny ty květiny.
Ty tulipány ne.
Vypěstovali jste si je spolu se ženou?
No tak, pořívej se pořádně! Pořádně se dívej.
Sakra, zapomněl jsem tu kytku pro Amandu. Mohli bychom to otočit?
- Jasně, třeba tady. - Fajn.
Mayhall si neumí zavázat ani tkaničky.
To je Tuck! Zastav, zastav, zastav, zastav! Vylez, vylez!
Tucku! Tucku!
Zavolej záchranku, dělej!
Bobby, běž mu pomoct! Pomoz mu, pomoz mu, pomoz mu!
Tucku! Tucku, co se stalo?
Narazil jsem do stromu.
Bobby, zůstaň s ním. Pomoz mu.
Tucku.
Pomoc už je na cestě, Tucku. Dobře? Budete v pořádku.
- Dawsone! Co chceš dělat? - Honem, zastavte ho.
- Dawsone, nedělej to! - Mluv se mnou.
Dej mi tu zbraň.
- Dej mu tu zbraň, Dawsone! - Vylez z toho auta, Bobby.
Nedělej to. Přesně tohle on chce.
- Vylez z toho auta, Bobby! - Ne!
- Bobby! Ne! - Zůstaň tu s Tuckem. Zůstaň tu s Tuckem.
- To bude v pořádku. - Bobby!
Dawsone.
- Bobby! - Zůstaň tady.
Uklidni se, uklidni se, uklidni se.
Přemýšlej!
Dawsone, no tak. Otoč to auto. No tak!
Zastav! Je to blbost.
Dawsone, tohle nedělej.
Řekl ti, že se vrátí.
- Drž se dál, Bobby. - Dawsone.
Zůstaň tady!
Poslední člověk, který na mě mířil touhle hlavní,
měl nehodu.
Spadl ze své bezbariérové cesty.
Podívejte na něj.
Podívej se na sebe, jsi oblečený na zabíjení.
To teď jsi? Jsi teď vrah?
Co hodláš dělat? Zabiješ nás všechny tři?
Ne. Jen tebe.
Tak proč to teda neuděláš?
- Polož tu zbraň, Dawsone! - Však on ji položí.
Neboj se, Bobby. Já ho znám.
Není to žádný vrah.
Ty nejsi vrah, synu. Tady.
Jsi nula.
- Tos posral. - Tede! Hej, Tede!
Vstaň!
Musím přiznat, že jsem tohle nečekal.
Super, tati!
No tak, dej mu!
Vstávej, tati!
To zvládneš.
Dawsone, to stačí! Zabiješ ho. No tak!
No tak, Dawsone.
Dawsone, pozor!
Bobby. Bobby!
Bobby, Bobby, Bobby, ne, ne. Bobe, Bobe, koukni se na mě, koukni se.
Koukni se na mě, Bobby!
Bobby...
Promiň mi to!
Bobby chtěl utéct.
Měl se stát otcem.
Tucku, z něj by byl skvělý táta.
Je to jediná rodina, jakou jsem kdy měl.
Podívej se na mě, synu.
Říkám: Podívej se na mě.
Nechtějí tebe.
Chtějí Tommyho.
Když jim pomůžeš, pomůžou oni tobě.
Já ho zabil, Tucku.
Zasloužím si tu být.
No jo, ukázal ses tam s nabitou zbraní
a...
...za to si nějaký čas posedíš.
Ale, synu, je důvod, proč jsi tady.
Máš před sebou celý život.
A budeš bojovat a budeš v tom boji pokračovat.
Protože ať si myslíš cokoli, nejsi jen synem svého otce.
Dawsone, ty nejsi jako ti zbylí kluci.
Ty jsi hodný kluk.
A jsi i můj kluk.
Slyšíš mě?
Ano, pane. Ano, pane.
Ano, pane.
To je zásahovka. Obklopili jsme dům.
Tede!
Vidíte některou z těchto osob v této soudní síni?
Ano.
Můžete ukázat na Abeeho Colea?
Můžete také ukázat na Theodora "Teda" Colea?
Ano.
Můžete také ukázat na Thomase "Tommyho" Colea?
Ahoj.
Přinesla jsem ti knížky a tak.
Děkuju.
Dej mi vědět, kdybys chtěl přinést něco dalšího
a já ti to příště přinesu, jo?
- Žádné příště nebude. - Jak to myslíš?
Dostal jsem osm let.
To je, kolik, možná čtyři roky, kdyby mě pustili na podmínku?
- Já počkám. - Ne.
Ne, to nemůžu dovolit.
To není tvoje rozhodnutí.
Kdybys mě dnes měla vidět naposledy...
- ...co bys mi řekla? - Prosím, nedělej to.
Já bych řekl díky.
- Já nikam nejdu. - Řekl bych, že tě miluju.
- Dawsone. - A vždycky budu.
Dawsone, prosím, nedělej to. Prosím.
Miluju tě.
Počkej, Dawsone! Dawsone!
Dawsone! Dawsone!
- Slečno, musíte jít se mnou. - Dobře.
- Prosím.
- Ach můj bože. - Prosím, pojďte se mnou. Pojďte se mnou.
- Tudy. - Dobře.
Díky.
Promiňte.
Brentwoode, prosím, pojďte sem.
Nepřijímá návštěvy.
Collierová.
Je mi líto, slečno Collierová. Nechce vás vidět.
Dobře.
- Už je zase zpátky, co? - Ano.
Chodila jsem každý den po celý měsíc
a pak každý týden celý rok.
Říkali ti, že jsem přišla?
Ano, říkali.
Snad bych byla radši, kdyby ne!
Víš, že jsem tam chodila, i když už jsem byla s Frankem?
Tvrdila jsem mu, že jedu za rodiči.
Řekni mi to pokaždé.
- A tys mě vidět nechtěl? - To bylo to jediné, co jsem chtěl.
Nikdy jsem tě nepřestal milovat, Amando. Ani na okamžik.
- Tak proč jsi mě odmítal? - Protože jsem...
- Vím, že to nedává smysl. - To nedává.
Dobře, Amando. Poslouchej mě.
Chtěl jsem udělat dobrou věc.
A chtěl jsem tě ušetřit bolesti.
Ničeho jsi mě neušetřil.
S tou bolestí jsem žila každý den svého života, Dawsone, kvůli tobě.
Viním tě z toho, že sis myslel, co bylo pro mě nejlepší,
- když to nejlepší pro mne jsi byl ty. - Já vím.
Nemohl jsem po tobě chtít, abys na mě čekala.
- Chtěla jsi toho tolik dokázat. - Ale já to chtěla dokázat s tebou.
A čekala bych na tebe tak dlouho, jak by jen bylo třeba.
- Nezasloužil jsem si tě, Amando. - Zasloužit si mě?
Ježíši, Dawsone. Copak to nechápeš?
Když se mi narodil Jared, a vím, že je to špatné,
ale když se mi narodil, chtěla jsem ti to říct.
A když jsem přišla o Beu... Chtěla jsem, abys mě objal.
A když jsem se v noci cítila sama, chtěla jsem...
Chtěla jsem tebe a brečela jsem pro tebe
a nesnášela tě a nesnášela tě, protože...
protože bych si vybrala tebe za všech okolností
a tys mi to odepřel.
- Udělal jsem chybu. - Ano, to udělal.
Udělal. Ublížil jsem ti.
Ale já tě pořád miluju.
Pořád tě miluju.
Pamatuješ, jak jsme tu byli naposledy
a já naladila rádio?
- "Sweet Jane." - Ano.
Bože, já věděla, že začne hrát písnička, a taky že ano.
- Hrála čistě. - Já vím.
Jako kdyby hrála jen pro nás.
Takhle mi připadalo úplně všechno.
A slepě jsem věřila, že to vyjde.
A ono to vyšlo.
Už se tak necítím.
Co je?
Kam jdeš?
Nerad nechávám věci náhodě.
Páni.
Už mi ani nešlapeš na nohy.
Zatím ne.
Udělal bys pro mne jednu věc?
Mohl by sis odpustit?
Jsi dobrý člověk, Dawsone. Věř tomu.
Ta košila vypadá mnohem lépe na tobě.
Je tak studená. Pamatuješ si ji takhle studenou?
Nebuď jak malá.
- Nejsem jak malá. - Pojď sem.
Polož se.
- Jsi šťastný? - Ano.
- Promiň. - V pohodě.
Ahoj, Jarede. Jo, je mi fajn.
Jak se máš ty?
Budou tam jeho rodiče?
Nechci, abys nasedal do auta s opilým řidičem.
Já vím, ale Mike řídí hrozně i zastřízliva.
No tak jo, zeptej se ještě táty.
Taky mi chybíš.
Dobře, uvidíme se za pár dní.
Opatruj se. Ahoj.
- Promiň. To byl Jared. - V pohodě.
Tohle nemůžeme, nebo ano?
Já tě znám, Amando.
Znám tvé srdce.
Jsi ta holka, co chodila každý den celý měsíc a každý týden celý rok.
Máš manžela.
A máš syna, kterého tolik miluješ.
Snadno se nevzdáš.
Ty poslední dny byly krásné.
Šance tě vidět a mluvit s tebou.
Trochu se zocelit.
Znovu tě milovat.
Někteří lidé to hledají celý život a nikdy to nenajdou.
Ale my ano.
Jsme ti vyvolení.
Ať se stane cokoli, Amando, chci, abys věděla,
jak jsem vděčný.
Protože nakonec...
...budu moct říct, jaké to je, někoho milovat.
Někoho opravdu milovat, protože já tě miluju.
Musím se vrátit.
A nevím, jak se mám s tebou rozloučit.
Vždycky tu budu.
A vždycky tě budu milovat.
Budu věřit hvězdám.
Haló?
Ahoj. Jsem doma.
- Už ses vrátila? - Ano.
Jaké to bylo?
Hezké... Smutné.
Jak se má tvoje máma?
O Velikonocích nás postrádala.
- To je vždycky náročné období. - To jsem jí řekla.
- Musím... - Začnu vařit večeři.
Páni.
Na zdraví.
Promiň.
Nazdar, Chasi.
Přesně, kámo. Ne.
Brooksie už mi řekla, žes přes osm jamek, takže...
Klidně jez.
...máš smůlu.
Co to sakra vyvádíš?
Viděl jsem tě podvádět jako by to bylo...
No jasně, fajn. Hoď to na partnera, to je dobré.
Tohles o mně řekl minulý týden, ty hajzle?
Dawsone, během let jsem Amandu velmi dobře poznal.
Má v sobě hodně dobrého.
A také hodně bolesti.
...z minulosti, z tebe.
Dal jsem vás dohromady, protože nechci, abyste žili s tím, že něčeho litujete.
Vy dva jste stvořeni k tomu, abyste se milovali.
Potřebovali jste šanci si to připomenout.
Neříkám, že budete spolu. To nevím.
A když to nevyjde, bude ti chybět tolik,
že budeš sotva schopný chodit.
Budeš se cítit, že nemáš žádný důvod...
...že nemá smysl jít dál.
Ale nejde dělat nic jiného než čekat.
Počkej a všechno se ti vyjasní.
Měj rád svůj život a on se ti odmění.
Když Clara zemřela, byl jsem ztracený.
A pak jsem jednoho dne objevil v garáži kluka.
A chci, abys vědět, žes pro mne byl tím darem. A já ti za to děkuji.
Věděla jsem, že jsi zpátky.
Viděla jsem květiny na Bobbyho hrobě.
Dlouho jsem neměl šanci to udělat, April.
Chodily nám peníze.
Nemusíš je posílat.
Nejsi nám nic dlužný.
Jak víš, že byly ode mě?
A od koho jiného?
Kdo jiný by posílal peníze poštou?
Myslel jsem si, že kdybych si poslal šek s mým jménem, neproplatila by sis ho.
Říkali jsme mu, aby z toho auta vylezl.
Oba jsme mu to říkali. Nebyla to tvoje chyba.
Je to něco, co mám pořád hlavě, víš?
Pořád dokola si to přehrávám.
Podívej se na mě. Podívej se na mě!
Dawsone, tys ho nezabil.
To oni ho zabili.
A teď Aaron.
Co tím myslíš?
Ted a Abee se začali objevovat, když mu bylo asi čtrnáct.
Stáhli ho s sebou. Nadchli ho.
Znáš to, holky, auta, chlast a...
Takže on s nimi tráví čas?
Pořád.
Neměl žádné problémy, dokud si ho tvůj otec nevzal pod křídla.
A teď jim dělá pochůzky a dělá dodávky.
Je to hodný kluk. Není jako oni.
Je jako jeho táta.
Akorát o tom neví.
Co tu děláte?
Aarone. Chci, abys šel se mnou.
Proč bych to sakra dělal?
Dawsone.
Řekli mi, že jsi tady. Jaké překvapení!
Nemám ani narozeniny.
Jaké sračky ti napovídal, synu?
Teď žije tady. S rodinou.
Tohle není žádná rodina. Nikdy nebyla.
Pro tebe možná ne.
Ale nikdy jsi nevěděl, jak je krev důležitá, že ne?
Řeknu ti, co vím.
V tomhle domě nebyla nikdy ani špetka lásky.
Láska.
Odjakživa jsi jen sračka, Dawsone. Víš o tom?
Vždycky jsi byl, vždycky budeš.
Jsem slabý?
Byls můj otec a choval ses ke mně jako ke zvířeti.
Snažil jsem se z tebe udělat chlapa.
Ale tys neocenil ani jedinou zatracenou věc, co jsem tě dal.
A cos mi dal?
Tohle?
To ty jsi slabý. A nestojíš za nic.
A nenechám tě zničit život dalšího člověka,
jako jsi zničil ty ten můj.
Vezmu si toho kluka, jestli půjde.
A není způsob, jak bys mě mohl zarazit,
protože jsi jen vystrašený starý muž,
co se nechce vrátit zpátky do vězení.
Nepleť se mi do cesty.
Všechno je v pořádku.
Amando!
Ano?
Nevěděl jsem, že jsi tady. Nevidělas mé golfové rukavice?
- Můžu s tebou mluvit? - Nic není na svém místě.
- Ježíši, Franku. - Co?
O čem chceš mluvit?
O nás.
No tak, Amando, už mám 20 minut zpoždění na odvetu s Halem.
Nemám čas na manželskou poradnu.
- Lhala jsem ti, Franku. - V čem?
Dlouho jsem ti lhala. Ale chci ti říct pravdu.
Dobře.
Někoho jsem tenhle víkend viděla.
Někoho, do koho jsem se před dávnou dobou zamilovala.
Myslíš toho kluka...
- Dawsona. - Colea?
- Ano. - Jo?
Ještě pořád ho miluju.
Nevěděla jsem, že ho uvidím. Nečekala jsem to.
Ale jsem ráda, že jsem ho viděla, protože jsem si díky tomu uvědomila,
- jak strašně jsem ztracená. - To zní trochu bláznivě.
Nečekám od tebe porozumění.
Když jsem ho ztratila, ztratila jsem i sama sebe.
- Jasně. - Lhala jsem ti, Franku.
Lhala jsem tobě a lhala jsem sobě.
A snažila jsem se, aby to fungovalo. Oba jsme se snažili.
Ale už nemůžu.
Takže co? Chceš, abych přestal pít? Tohle chceš?
Chci, abych svým životem přestala jen tak proplouvat.
Tak přestaň.
Poslouchej se trochu. Přenes se přes to.
Ne.
Podívej, je to i můj život. Nemáš moc na výběr.
Ano, mám.
A končím s předstíráním.
Dobře. Fajn.
- Co děláš? - Záleží na tom?
Ahoj, to jsem já, Amanda.
Doufala jsem, že bychom si mohli promluvit.
Hodně věcí se od našeho posledního shledání změnilo.
A prostě... Chci ti říct, že tě miluju.
Miluju tě, Dawsone.
A vždycky jsem tě milovala.
Tak jo, zavolej mi, až budeš moct.
Prosím?
Ano, to je jeho matka.
Franku, volám ti už počtvrté. Jared je v Delta West.
Potřebuju, abys přijel tak rychle, jak budeš moct.
Paní Reynoldsová?
- Jak je mému synovi? - Je po operaci.
Otevřeli jsme ho. Je stabilizovaný.
- A co se stalo? - Jeho auto narazilo do stromu
- a vyletěl z auta. - Ach můj bože.
Trauma z havárie vedlo k vážnému poranění srdce.
- Co to znamená? - Amando!
- Promiň, byl jsem... - Zadrž, Franku.
Co se stalo?
- Franku, poslouchej! - Co se děje? Kde je můj syn?
To znamená, že jedna z jeho chlopní je přetržená.
Není v našich silách to spravit.
Co to přesně znamená?
Potřebuje transplantaci, a to brzy.
Doktore, už jsem přišla o jedno dítě. Nemůžu ztratit další.
Chápu.
Ahoj, to jsem já, Amanda.
Doufala jsem, že bychom si mohli promluvit.
Hodně věcí se od našeho posledního shledání změnilo.
Chci ti říct, že tě miluju, Dawsoe.
Miluju tě, Dawsone.
No tak!
Abee! Abee!
Tede!
Sakra! Kde je?
Co se děje? Co se stalo?
Připravují ho k operaci. Našli srdce.
Má šanci.
Amando.
Dawsone.
Co tu děláš?
Mami, zaspala jsem. Musím se vrátit do nemocnice.
Jared je v pořádku, zlatíčko. Zrovna jsem mluvila s Frankem.
Dobře. Jen se obléknu. Pojedeš se mnou, viď?
Jared tě rád uvidí.
Amando.
Ano, Ted a Abee. Oba mimo. Dobře, díky, strážníku.
Ne, to zvládnu sám. To je v pohodě.
Mám čas.
Můžu vám je přivézt. To by šlo.
- Dawsone Cole! - Máte je mít.
Je mi líto.
Ach bože!
Budiž Dawsonu Coleovi země lehká.
Amen.
O ROK POZDĚJI
Oddělení dětských práv. Ano, samozřejmě, vydržte, prosím.
- Ahoj, kočko. Volal ti tvůj bývalý. - Díky, Jamie.
- Dobrý den. Tak na co jste přišla? - Dobrý den.
Po zvážení všeho, o čem jsme mluvili,
zní mé doporučení vrátit se zpátky do roku 1959.
Můžeme se podívat do prohlášení Spojených států o právech dítěte
a naše argumenty můžeme stavět právě na tom.
Skvěle. Díkybohu za právní asistenty.
Ale pokud to uděláme, musíme se ujistit, že
nezapomeneme na rok 1976...
Promiňte, to je můj syn.
No, jsme Oddělení dětských práv.
- Ahoj, Jarede. - Ahoj, mami.
- Všechno v pořádku? - Jo, je.
Proč by nebylo?
Tohle je tvé třetí zavolání během dvou dnů. To je tvůj rekord.
Moc vtipný.
Ne, já volám, protože bych chtěl něco vědět.
Pamatuješ, jak mi doktor Charbonneau řekl, že když počkám rok,
budu moct vyplnit žádost, aby mi řekli, kdo mi daroval srdce?
Ano. Ty ses rozhodl to zjistit?
Víš, já už si to zjistil.
Aha.
A včera jsem se to dozvěděl. Dej mi vteřinku.
Píše se tam, že mu bylo 39 let, když zemřel.
A hele, byl ze St. Olivie,
tak mě napadlo, jestli jsi ho neznala.
Dawson Cole.
Mami, jsi tam?
Ano. Jsem tu.
Takže, znalas ho?
Ano. Znala jsem Dawsona.
Fajn, takže až se vrátím na prázdniny, možná bys mi o něm mohla něco říct.
- To bych ráda. - Mami, musím jít.
Jdu s jednou holkou na oběd. Chodí se mnou na angličtinu.
- Dobře. - Strašně to tu miluju.
Tak jo, mám tě rád, mami. Ahoj.
Všechno v pořádku?
Ano.
To je dobře.
Takže, jak jsem říkal, pokud začneme v roce 1959, můžeme...
Drahá Amando,
když jsem byl mladý, každá věc musela mít svůj tvar.
Svůj smysl nebo důvod.
Jenže většina věcí, co se mi udála, mi připadala spíše jako dílo náhody.
Takže jsem v to nakonec asi věřit přestal.
Když jsem přežil ten pád, začal jsem přemítat,
jestli náhodou nemá můj život nějaký určitý smysl.
Možná kráčím po předem určené cestě...
ačkoli ji ještě nevidím.
Když jsem tě znovu viděl, věřil jsem, že jsme dostali druhou šanci.
Že se nám ji vesmír rozhodl dát.
Máš závazky, tomu rozumím,
a chceš si je udržet.
Za to tě mohu akorát milovat ještě více.
Rád bych tě ještě někdy spatřil. Ale když nespatřím...
...chci, abys věděla, že uplynulé dny byly pro mne těmi nejlepšími v životě.
Miluju, kdo jsem, když jsem s tebou, Amando.
Jsi má nejdražší přítelkyně, má největší láska.
Jsi to nejlepší ze mne.
Navždy... Dawson.
Překlad: Kristýna Jindrová * tejna