- DMA M1, M2, M3 och M4 är genomförd. - Okej. Uppfattat, Explorer.
Dr Stone, medicinska är bekymrade över ert EKG.
- Jag mår bra, Houston. - Medicinska är inte eniga, doktorn.
- Är ni illamående? - Inte mer än vanligt, Houston.
Värdena är gröna.
Länk till kommunikationskort, är klar för datamottagning.
Går det bra, vid landning i morgon, bjuder jag er på en drinkrunda.
Det är inbokat, doktorn.
Kom bara ihåg att Houston är förtjusta i margaritas.
Startar kommunikationskort. Var snäll bekräfta länk.
Det är negativt. Vi ser inte någon data.
Invänta, Houston, Jag skall starta om kortet.
Inväntar.
- Jag har en dålig känsla för färden. - Var snäll och förklara?
Låt mig berätta en historia.
Det var 1996. Jag hade varit här uppe i 42 dagar.
Varje gång jag passerade över Texas, såg jag ner
och visste att mrs Kowalski, min fru, såg upp och tänkte på mig.
I sex veckor gjorde jag slängkyssar till den kvinnan.
Så landade vi och jag fick veta att hon rymt med en advokat.
Så jag packade bilen och åkte mot Tijuana.
Vi har hört den historien, Kowalski.
Houston vill minnas att hon stack med din GTO -74.
Tekniska begär bränslestatus på jetpackprototypen.
Fem timmar från det begärda och jag visar 30% dränage.
Mina komplimanger till tekniska.
Utom ett litet funktionsfel vid nollställning av rotationsaxeln,
så är jetpacken förstklassig i säkerhet.
Tekniska tackar.
Säg till dem att jag föredrar ändå min Corvette -67.
- På tal om den, har jag... - Vi kan den historien, Matt.
- Även tekniska? - Speciellt tekniska.
Vi kommer att sakna dig, Matt.
- Kom-kortsomstart pågår. - Tack, doktorn.
Shariff, vad är er status?
Nästan klara. Byter batterienheter A1 och C.
Kan du vara lite mer exakt?
Osäkra uppskattningar gör Houston orolig.
Nej, Houston. Var inte orolig.
Oro är inte bra för hjärtat.
Systemet är klart att återaktiveras.
Hubbleteleskopet inkopplat. Uppgradering fullt fungerande.
Applåden är till dig, Shariff.
Gratulerar. Slappna av och ta resten av dan ledigt.
Matt, kan ni se vad specialist Shariff håller på med?
Han ser ut att göra någon slags Macarena.
Men det är bara en vild gissning av mig.
Dr Stone, medicinska har din temperatur till 35,9°
och hjärtfrekvens till 70.
- Hur mår du? - Houston, jag mår bra.
Det håller nere lunchen. Tyngdlösheten gör det lite svårt.
Dr Stone, medicinska frågar om du vill återvända till Explorer.
Negativt. Vi har varit här en vecka. Låt oss avsluta det.
- Kortet är igång. - Nej, det är negativt.
Jag är rädd att ingenting når hit, doktorn.
- Försök igen. - Nej, ingenting än.
- Houston, kan ni stänga av musiken? - Kowalski.
Inga problem.
Tack, Kowalski.
- Nu, Houston? - Det är negativt.
Kan Houston feltolka datan?
Vi tar inte emot någon data.
Tekniska rekommenderar översyn av komponentskador.
Låt mig se vad det är.
Vad har vi här?
Inga synliga skadade komponenter.
Problemet måste härstamma från kom-panelen.
Så verkar vara fallet.
Tekniska erkänner att ni varnade för det här.
Det är den ursäkt du får av dem. Vi borde lyssnat på dig, doktorn.
Det verkar som vi får improvisera.
- Jag håller på. - Hur länge tror du det tar dig?
- En timma. - Utomordentligt.
Installera ert system i Hubble är syftet med färden
så vi uppskattar ditt tålamod, doktorn.
Kowalski, vi vet att du inte bryr dig.
men den här förseningen blir inte lång nog för att slå
Anatoly Solovyevs rymdpromenadrekord.
- Du verkar komma att... - Fattas 75 minuter?
Hade jag ingen tanke på.
- Matt, det har varit en ära. - Det samma, Houston.
Njut er sista promenad.
Skall jag assistera dr Stone att ta bort panelen?
- Assistans uppskattad. - Tillstånd givet.
Tack, Houston.
- Får jag vara med på det roliga? - Givetvis.
Hur mår du?
Som en Chihuahua som torktumlats.
Det har varit en tuff vecka.
Jag hostade upp allt utom mina njurar på min första färd.
Skit.
Ursäkta.
Jag är van vid ett labb där saker faller till golvet. Tack.
Du är geniet här uppe. Jag kör bara bussen.
Kalla mig ett geni om vi får det här klart på en timme.
- Explorer, det är Houston. - Varsågod, Houston.
NORAD rapporterar en rysk satellit har ådragit sig ett missilangrepp.
Kollisionen har skapat ett moln av delar med omloppsfart 30000 km/h.
Nuvarande omloppsbana överlappar inte er.
- Vi håller er fortsatt underrättade. - Uppfattat, Houston.
- Borde vi vara oroliga? - Nej, låt de där nere oroa sig.
Explorer, starta armen och rotera till lastutrymme.
Redo för manöver.
Nu när du arbetar för NASA. Vad tycker du om oss?
Som att vinna på lotteri, va?
Jag var glad att de inte kapade anslagen till min forskning.
- Hur lång var träningen? - Sex månader.
Med semester?
- Vad är det för skanningssystem? - Ingenting, Matt.
Det är bara nya ögon som söker universums utkant.
Det är gjort för sjukvård, men det här är en prototyp.
Redo för stängning.
De finansierar inte prototyper. Inte ens för dina blå ögon.
Men mina ögon är bruna.
Just nu är dina ögon blodsprängda.
Kowalski!
Är inte det här kul, eller?
Kan man tro att han gått på Harvard.
Du måste erkänna en sak.
Inget slår utsikten.
Så vad är det du tycker om här uppe?
Tystnaden.
Jag kunde bli van den.
Fantastiskt.
Houston, vid första inspektion verkar kom-panelen vara död.
Skall jag kapa länken till assistansen?
Du är experten, doktor. Det är ditt beslut.
Houston, jag har en dålig känsla för den här färden.
- Kan du utveckla. - Det är samma känsla
jag hade för mardi-gras, 1987.
Det är bekräftat.
Konstigt nog så har kontrollen inte hört om den, fortsätt?
Det är första dan och jag trängs nerför Bourbon street
letande efter en väns syster.
Det är fullt av folk. Jag tror inte det går att hitta flickan.
- Fortsätter förbikoppling. - Men plötsligt, så var hon där,
och i handen håller hon en kort, hårig kille
i bermudashorts och margaritaville t-skjorta.
Sen fattar jag att killen inte är en kille.
Att min tjej håller i handen...
- ISS, det är Houston. - Låt höra, Houston.
- Explorer, det är Houston. - Fortsätt, Houston.
Avbryt uppdrag. Repetera. Avbryt uppdrag.
Påbörja nödfrånkoppling från Hubble.
Börja återinträde. ISS, påbörja nödevakuering.
Uppfattat. Matt, återvänd omedelbart till Explorer.
Repetera. Återvänd omedelbart till Explorer.
- Förbered luftsluss. - Luftsluss igång.
- Klar att ta emot. - Houston, förklara.
Delar från missilträffen har orsakat en kedjereaktion,
som träffar andra satelliter.
Delar far snabbare än en höghastighetskula mot er nivå.
- Allt uppfattat? - Allt uppfattat.
- Avsluta det, dr Stone. - Jag kan inte.
- Den är ännu i startläge. - Jag ber dig inte en gång till.
- En sekund. - Inte en sekund. Nu.
Stäng av den.
- Det är en order. - Okej, förlåt.
Jag är klar. Jag är klar.
Kowalski, påbörja nödfrånkoppling från Hubble.
Okej, Shariff, vi gör det.
- Houston, uppdatera. - Vi har en hel kedjereaktion.
Det är bekräftat att det är en oavsiktlig sidoeffekt
av att ryssarna sköt en av deras egna satelliter.
- Sköt de sin egen satellit? - En direkt borttagning.
Troligtvis en spionsatellit som gått sönder.
Explorer, klar att frikoppla HST.
- Frisläpper om 3... 2... 1. - Explorer, ny data inkommer.
- Vad blev effekten, Houston? - Det är inte bra.
De flesta systemen är borta.
Vrakspillror sprider sig snabbt och okontrollerat.
Multipla satelliter är nere, och de fortsätter falla.
- Definiera 'multipla satelliter. ' - De flesta är borta.
Telekommunikationer är döda.
Förvänta radiotystnad när som helst.
Kowalski, synlig del, klockan 9.
Halva Nordamerika är utan Facebook.
Explorer, upprepar, förväntad radiotystnad när som helst.
- Uppfattat, Houston. - Explorer, det är Kowalski.
Bekräftar synlig kontakt med del från en BSE-sat.
Dr Stone efterfrågar snabb transport.
Vi måste åka!
Explorer, dr Stone efterfrågar snabb transport till landning.
- Explorer, hör ni mig? - Explorer, tillstånd att hämta dr Stone.
Houston, det är Explorer, hör ni?
Vi har tappat Houston. Vi har tappat Houston.
Spänn loss. Vi måste härifrån.
- Behöver du hjälp, Matt? - Vänta inte på oss.
- Den är fast! - Man skadad! Man skadad!
Explorer är träffad! Explorer, hör ni?
Astronaut är från farkost! Dr Stone är från farkost!
- Dr Stone, lossa dig! - Nej!
Om du inte lossar dig, tar armen dig för långt!
Lyssna på mig! Koncentrera dig! Jag ser dig snart inte.
Snart kan jag inte spåra dig!
Du måste lossa dig! Jag ser dig inte längre!
- Gör det nu! - Jag försöker!
Houston, jag ser inte dr Stone.
Dr Stone, hör du mig? Repeterar, hör du mig?
- Ja, ja. Jag hör! Jag är loss! - Ge mig din position.
Jag vet inte! Jag snurrar! Jag kan inte...
- Ange din position. - GPS är borta. Jag kan inte...
- Ser du något. - Jag sa ju. Jag ser ingenting!
- Ser du Explorer? - Nej. - Ser du ISS? - Nej.
Vad som helst. Solen, jorden. Ge mig koordinater!
Jag kan inte andas!
Ge mig koordinater! Dr Stone, hör du mig?
Ange din position!
Kowalski? Kowalski, hör du mig?
Kowalski, jag ser något.
Jag kan se Explorer. Med nord vid klockan 12
och skytteln är i mitten på urtavlan.
Jag ser den kinesiska stationen.
Nej, internationella rymdstationen.
ISS är vid...
ISS är vid klockan 7.
Kowalski, hör du mig?
Explorer, hör ni mig?
Houston, hör ni mig?
Houston, det är specialist Ryan Stone.
Jag är ifrån farkosten och jag driver. Hör ni mig?
Någon?
Någon...
Hör ni mig?
Snälla, hör mig.
Snälla.
- Dr Stone, hör du mig? - Ja, Kowalski, ja!
- Ja, Kowalski, jag är här. - Hör du mig?
- Ja, jag hör, jag är här! - Lys med din lampa.
- Min lampa? - Lys med den så jag ser dig.
Jag...
- Här! Jag är här! - Där är du.
Vänta. Rapportera status.
Jag mår bra!
Ge mig dina värden.
- 3,6 PSI. - Din O2, ge mig din O2?
Syret går ner. Det går ner fort.
Nio. Nej, åtta procent.
Du andas för fort.
Du förbrukar syre. Vi vill inte det.
- Vi vill slappna av, uppfattat? - Okej, ja, uppfattat.
- Nästan framme. - Snälla, skynda.
- Du kan ta in lampan, dr Stone. - Ursäkta.
Fick dig! Nu skall jag tjudra dig till mig.
Jag vet att du aldrig insett hur otroligt snygg jag är.
Men jag vill att du slutar stirra och hjälper mig.
- Okej? - Okej.
Jag har det.
Så där ja. Okej.
Jag skall ge dig en liten knuff.
- Nej, nej, nej, nej. - Inte en knuff.
- Nej, nej, nej. - En stöt.
Nej, nej, nej, nej. Förbannat! Nej!
Ser du? Jag går dit du går.
Bättre.
Nu sticker vi.
Förbannat.
- Förbannat. - Du förbrukar syre.
Vi åker tillbaka till skytteln. Är det en bra plan? uppfattat?
- Fan! - Bra. Uppfattade det.
Houston, utan kontakt. Detta är Kowalski.
Vi skall ta oss tillbaka.
Kan ni få Explorer att förbereda luftsluss?
Houston, detta är Kowalski. Kan ni höra?
Houston, utan kontakt. Det är Kowalski.
- De kan inte höra oss. - Vi vet inte det.
Därför fortsätter vi tala.
Om någon lyssnar, kanske de nyss räddat ditt liv.
- Sätt din klocka på nittio minuter. - Varför nittio?
Houston uppmätte den delen till 80000 km/h.
Om man lägger in vårt omlopp så har vi cirka 90 minuter,
innan vi får en spark i baken igen.
- O2 nere på 6 procent. - Okej.
Rätt skitskrajt att vara frisläppt här uppe, eller hur?
- Ja, rätt så skitskrajt. - Du har gjort allt rätt.
Du har inte varit så dålig själv.
Houston, utan kontakt. Detta är Kowalski.
Vår nuvarande position är ungefär 900m ut från Explorer.
Dr Stone och jag vill hämta kroppen efter specialist Shariff
och ta den till skytteln. Kan jag hämta den?
- Uppfattar det så. - Var är han? Var är han?
Håll honom!
- Håll honom! - Jag försöker, jag försöker!
- Du drar iväg mig. - Jag fick honom!
Håll honom som du var kär.
Jag kan inte göra mitt bästa med er två jojoande runt.
Herregud.
Man får hoppas ni har en jäkla försäkringspolicy, Houston.
Explorers skador är katastrofala. Fortsätter söka överlevande.
O2 nere på fem procent.
Här kommer vi! Se upp för kanter!
Här. Här!
Houston, utan kontakt. Att bekräfta.
Specialist dr Stone och befälhavare Matthew Kowalski
är de enda överlevande från STS157.
Jag ber om ursäkt för att jag inte lydde.
Jag borde slutat arbeta direkt.
Vi skulle träffats oavsett. Du kunde inte göra något åt det.
- Hallå. - Ja?
Vi måste ta oss till rymdstationen.
Där borta.
Det är en bra bit, men vi måste använda deras flyktkapsel,
Sojuz, för att komma tillbaka till Jorden.
Överens?
Dr Stone, överens?
- Överens. - Då så. Efter dig.
Å, gud.
Houston, utan kontakt. Detta är Kowalski.
Dr Stone och jag har bestämt att fortsätta till ISS
och använda en av deras Sojuz för återinträde.
ISS, om ni hör oss...
vi tar gärna emot en räddningsaktion.
- O2 nere på två procent. - Vi kommer dit.
Vackert, tycker inte du?
Vad?
Soluppgången.
Det är vad jag kommer att sakna mest.
Var är mest hemma, dr Stone?
Ryan, var är hemma?
Hem?
Där nere, moder jord.
Var har du bopålarna?
- Lake Zurich. - Var fan är det?
- Illinois. - Illinois.
Centrala tidszonen.
Då är det ungefär...
klockan 20.00.
Vad gör vanligt folk vid Lake Zurich kl 20.00?
Jag vet inte.
Jag klarar det inte. Jag saktar ner dig.
Vad skulle du göra?
Kom igen, Ryan, kl 20.00?
Du har precis lämnat sjukhuset efter 18-timmars skift.
Du kör hem.
Radion.
- Jag lyssnar på radion. - Så där ja.
Låt mig gissa. Nyheterna? Klassiskt? Topp 40?
Vad som helst. Så länge de inte pratar. Jag bara kör.
Och vart åker du?
- Jag bara kör. - Vad saknar du där nere?
Finns det en mr Stone?
- Nej. - Ingen speciell?
Någon där nere som tittar upp och tänker på dig?
Ryan?
Jag hade en dotter.
Hon var fyra.
Hon lekte tafatt i skolan och halkade. Slog i huvudet, och det var det.
Den dummaste sak.
Jag körde när jag fick samtalet.
Sen dess är det vad jag gör.
Jag vaknar, går till jobbet. Och sen bara kör jag.
O2 nere på en procent.
Jag har goda och dåliga nyheter.
Det goda är att vi är 5 minuter från ISS
och jag vet var ryssarna gömmer sin vodka.
Det är bra för jag kör på gas här.
Det dåliga är att jag blir 10 min kort för att slå Anatolys rekord,
och jag...
- Vad? - Jag är på rött.
Mitt O2- tanktryck är lågt.
Din tank har slut på syre men du har kvar i dräkten. - Förstår.
Du måste smutta, inte sluka.
Vin, inte öl. Smutta, Ryan.
Houston, utan kontakt, vi kan se ISS.
Stationen måste ha evakuerats för den första Sojuz saknas.
Den andra Sojuz visar ytskador och fallskärmen är utlöst.
Användning som kapsel för återinträde är omöjlig.
Borde vi inte vända? Vi driver igen.
Inte än. Jag skojade inte om de gaserna.
Det kan finnas en del bra saker kvar...
om vi har tur.
Lugnt.
Sikta.
Gasa!
- Bromsa! Du måste bromsa! - Kan inte, burken är tom.
Vi träffar hårt! Ta tag i det du kan!
Vad skall jag göra?!
Ryan!
Tjudret gick av. Jag är lös! Jag är lös!
Få tag!
Vad som helst!
Ryan!
- Ge mig handen! - Jag har dig.
Jag har dig. Precis här.
- Skit! - Nej. Nej, nej, nej...
Har dig.
Bara håll i. Jag kommer att börja dra in dig.
- Vänta. - Håll i. Jag börjar dra in.
- Ryan. Du måste släppa mig. - Nej!
Repen är för lösa. Jag drar dig med mig.
Du måste släppa mig, annars dör vi båda.
- Jag släpper inte! Det går bra! - Nej.
- Ryan, släpp mig. - Nej.
Du skall ingenstans.
- Det är inte upp till dig. - Nej, nej. Gör inte så här.
Snälla, gör inte så här. Nej, nej...
Snälla Matt. Snälla gör inte så.
Du kommer att klara det, Ryan.
Nej!
Jag hade dig. Jag hade dig. Jag hade dig.
Ryan, hör du mig?
- Hör du mig? - Mitt CO2- alarm gick på.
- Du måste gå in i stationen.
Kan du se luftslussen?
Hallå, Ryan, hör du?
Leta efter luftslussen.
Den är ovanför dig, bredvid Zarya-modulen.
- Ser du den? - Ja.
- Ja, jag ser den. Jag ser den. - Bra, dit vill du gå.
- Nu blir du snurrig, eller hur? - Ja..Ja.
Det är för att du andas CO2. Du tappar medvetandet.
- Du måste gå ombord. - Okej.
Den andra Sojuzen är för trasig för återinträde,
men den duger fint för en liten söndagstur.
Söndagstur?
Titta åt väster. Ser du den punkten på avstånd?
- Det är en kinesisk station. - Ja.
Du skall ta Sojuzen och kryssa över dit.
Kinesisk livbåt är en Shenzhou.
- Jag har inte flugit Shenzhou. - Det gör inget.
Återinträdesprotokollet är identiskt med Sojuz.
Okej.
- Du har inte flugit Soyuz heller? - Bara en simulator.
- Men då kan du. - Men jag kraschade den.
Det är en simulator, det är vad den är gjord för.
Varje gång. Jag kraschade varje gång.
Du riktar skitsaken mot Jorden. "It's not rocket science."
I morgon samma tid,
är du vid Lake Zurich med en jäkla historia att berätta.
Hör du?
- Ryan, hör du? - Jag tar Sojuzen och hämtar dig.
- Nej, det gör du inte. - Jag hämtar dig.
Jag har för stort försprång.
Det skeppet har redan gått.
Ryan, du måste lära dig att släppa taget.
Jag vill höra dig säga att du klarar det.
Kom igen, Ryan, säg det.
- Jag klarar det. - Bra. Fortsätt så.
Vad är Ryan för ett namn på en flicka?
- Pappa ville ha en pojk. - Är du nära luftslussen?
- Inte än. - Fortsätt.
Nu när vi har lite avstånd mellan oss...
- Du attraheras av mig, väl? - Vad?
Folk säger att jag har vackra blå ögon.
Du har vackra... Du har vackra blå ögon.
Jag har bruna ögon.
- Vill du höra de goda nyheterna? - Vad?
Jag kommer att slå Anatolys rekord,
och jag tror mitt kommer att hålla en lång, lång tid.
Nej. Jag kommer och hämtar dig.
- Å, herregud. - Vad?
Oj.
- Hallå, Ryan? - Ja?
Du skulle se solen på Ganges.
Den är otrolig.
Var är du? Var är du?
Kommunikation? Där är du.
Matt, detta är Ryan, hör du?
Matt, jag gjorde det, jag är här, på stationen. Hör du mig?
Kom igen, Matt, prata med mig.
Berätta var du är, ge mig din position.
Var är du? Ge mig nåt synligt. Säg bara vad du ser.
Kom igen. Du har pladdrat sen Cape Canaveral,
och nu är du tyst?
Tala med mig. Säg något. Vad som helst. Jag bryr mig inte!
Berätta om Mardi-gras. Berätta om den hårige killen.
Berätta vad som hände.
Vad hände med den hårige killen?
Snälla tala med mig.
Snälla.
Houston, utan kontakt...
detta är specialist Ryan Stone som rapporterar från ISS.
All kommunikation med befälhavare Matthew Kowalski
har förlorats.
Radioöverföring obefintlig.
Syntecken obefintliga.
Att bekräfta, jag, Ryan Stone, är ensam överlevande
från STS157.
Vad nu?
BRAND
Okej. Var är den? Var startar man?
Bra, som på övning. Frånkoppling, frånkoppling.
Frånkoppling. Röd.
Okej.
Var är det?
Kom igen.
Där.
Okej, jag minns, jag minns det här.
Du har inte fyra minuter. Kör manuellt.
Okej. Aktivera, frånkoppling.
Sju minuter att komma härifrån.
Så där, okej.
Nej, nej, nej, nej!
Stopp! Stopp! Stopp!
Så där, så där, så där.
Kom igen.
Bra.
Klar himmel med en chans för satellitskräp.
Vi lossar här, och åker hem. Lätt som en plätt.
Okej.
Okej, vad har vi?
Okej, bra.
Skit.
Okej, kom igen.
Kom igen.
Bra.
Jag hatar rymden.
Håll käft.
Okej.
Vi stabiliserar dig.
Okej.
Vi åker och besöker den kinesiska stationen.
Houston, utan kontakt,
Tiangong är ungefär 100 km västerut.
Jag är från kurs med omkring 13°. Jag skall korrigera banan.
Okej.
Jag startar? om fem... fyra...
tre... två... ett.
Vad händer? Vad händer? Kom igen.
Ett.
Kom igen.
Du måste skoja med mig.
Du måste skoja med mig!
Nej! för helvete...
Houston, utan kontakt. Detta är dr Ryan Stone.
Jag anropar från Sojuz TMA14M.
Jag är utan bränsle och på drift. Hör ni mig?
Houston. Detta är dr Ryan Stone.
Hör ni mig?
Houston. Detta är Ryan Stone. Hör ni mig?
Houston, detta är s... specialist Ryan Stone, hör ni?
Houston, Houston, bekräfta identitet.
Houston, ni kommer över en AM-frekvens. Hör ni?
Hör ni mig?
Är det den kinesiska stationen? Är det Tiangong? Hör ni?
Mayday, kan ni höra? Mayday, mayday, mayday.
Ja, ja. Mayday, mayday. Mayday, mayday.
Aningan.
Är det...? Är det ditt...? Är det ditt namn?
Aningan är ditt namn? Är det ditt namn?
Mayday!
Nej, nej, nej. Mitt namn är inte 'Mayday', jag är Stone.
Dr Ryan Stone, jag behöver hjälp.
Det är hundar.
De anropar från Jorden.
Aningan, få dina hundar att skälla för mig igen, snälla?
Dina hundar. Hundar. Voff, Voff. Hundar.
Jag skall dö, Aningan.
Jag vet, vi skall alla dö. Alla vet det.
Men jag skall dö idag.
Konstigt, Man vet, att veta...
Men saken är att jag fortfarande är rädd.
Jag är väldigt rädd.
Ingen kommer att sörja mig, ingen be för min själ.
Kan du sörja mig?
Kan du be en bön för mig?
Eller är det för sent?
Jag kunde säga en själv, men jag har aldrig bett i mitt liv,
så...
Ingen lärde mig hur.
Ett barn.
Det är ett barn hos dig.
Är det en vaggsång du sjunger?
Det är så sött.
Jag brukade sjunga för mitt barn.
Jag hoppas jag träffar henne snart.
Det är fint, Aningan. fortsätt sjunga, precis så där.
Sjung mig till sömns, så sover jag.
Fortsätt sjung. Och sjung, och sjung...
Nej, nej, inte...
Kolla klockan. 13 timmar och 11 minuter.
Ring Anatoly och säg att han blivit snuvad.
- Lite dystert här inne. - Hur kunde du?
- En jäkla historia. - Men hur?
Det var bättre.
Jag hittade lite extra batteriladdning.
Det hjälpte när du inte distraherade mig.
Jag är glad att se dig. Jag trodde inte du skulle klara det.
Hittade du vodkan?
Du sa aldrig var den var, så...
För Anatoly. "Na zdorovje."
Inte? Okej. Nu åker vi härifrån.
Kinesiska stationen är cirka 160km. Bara en liten söndagstur.
- Vi kan inte. - Visst kan vi.
Det finns inget bränsle.
- Det finns alltid nåt att göra. - Jag har försökt allt.
Försökte du landningsstrålar?
De är för landning.
Landning och lossning är samma. Lärde du inte det?
Jag fick aldrig landa simulatorn.
- Men du känner till den. - Jag kraschade den varje gång.
Vill du åka tillbaka, eller vill du stanna?
Jag förstår, det är fint här uppe.
Man kan bara stänga av alla system,
stänga av alla Ijus.
Bara blunda och vrida av allting.
Ingen här uppe kan skada dig.
Det är säkert.
Varför skall man fortsätta? Varför skall man leva?
Ditt barn dog. Det kan inte bli värre än det.
Frågan är vad du gör nu.
Vill du fortsätta, då måste du bara fortsätta med det.
Luta dig bak och njut av resan.
Du måste sätta fötterna på jorden och börja leva.
- Hur kom du hit? - Det är en jäkla historia.
- Du, Ryan? - Vad?
Det är dags att åka hem.
Landning...
Landning är lossning.
Okej, landning, landning. Landning är grön.
Okej.
Okej, landning.
Landningstrålar startar automatiskt tre meter före landning, så...
Du är en listig jävel, Matt.
Jag måste bli av med? och maskinmodulen.
Bra, okej.
Okej.
Tri-modulseparation.
Kör.
Okej.
Houston, här är den svåra delen.
Soyuz måste tro...
att vi är tre meter ovan jord.
Så där, okej.
Matt, eftersom jag lyssnat på dina ändlösa historier denna vecka,
vill jag att du gör mig en tjänst.
Du kommer att träffa en liten flicka med väldigt rufsigt brunt hår.
Hon vill inte borsta det, det gör inget.
Hon heter Sara.
Skulle du kunna säga henne
att mamma hittade hennes röda sko.
Hon var så orolig för skon, Matt.
Men den låg under sängen.
Ge henne en stor kram och kyss från mig
och säg att mamma saknar henne.
Säg att hon är min ängel.
Och hon gör mig så stolt. Så väldigt stolt.
Och säg henne att jag inte ger upp.
Säg att jag älskar henne, Matt.
Säg att jag älskar henne så mycket.
Kan du göra det för mig?
Är det uppfattat?
Nu kör vi.
Du tappar höjd, Tiangong.
Fortsätter du så träffar du atmosfären.
Men inte utan mig, för du är min sista chans.
Okej.
Vänta.
Fem...
fyra...
tre...
Inte mer, bara driv.
Dags att åka hem.
Lugnt, lugnt.
Kom igen. Kom igen.
Var är du? Var är du? 45°- 90°- 81°.
Okej.
Förbannat.
Skit!
Shenzhou. Shenzhou. Shenzhou.
Fan! Okej, den vägen. Shenzhou.
I Sojuz är startknappen...
här.
Okej, avdockning, avdockning.
Ole, dole...
Okej, det lät inte så bra. Dole... doff.
Inte prata kina.
Dole... doff!
Okej, bra.
Houston. Houston, utan kontakt.
Detta är specialist Ryan Stone
rapporterar från Shenzhou.
Jag är på väg att avdocka från Tiangong...
Och jag har en dålig känsla för den här färden.
Påminner mig om en historia, Houston.
Glöm historien, Houston. Glöm historien.
Det blir varmt här. Okej.
Okej.
Som jag ser det, finns bara två möjliga utgångar.
Antingen klarar jag mig hel och har en jäkla historia,
eller så brinner jag upp inom tio minuter.
Endera eller, vilket som!
Ingen skada skedd!
För vilket som...
så blir det en jäkla resa.
Jag är redo.
Shenzhou, utan kontakt, detta är Houston. Ange frekvens.
Våra radar detekterar er i återinträdesbana.
Var god, bekräfta identitet.
Detta är Houston.
Var god, bekräfta identitet.
Vi har skickat en räddningsstyrka för att hämta er.
Räddningsstyrka är på väg.
Tack.