Podle skutečného příběhu
Claude...
Obleč si to.
GENT, BELGIE
Jeďte po malých silnicích.
Němci se blíží od východu, jeďte na jih do Bruselu.
Ano, otče.
Bůh tě provázej, Claude.
BŘEZEN 1943 PAŘÍŽ, FRANCIE
Šampaňské? Báječné.
Musíte si dát se mnou, doktore Stahle.
Sežeňte další sklenici.
Rád.
Claire?
Potřebujeme další sklenici na šampaňské.
To je pro Stahla.
Tenhle a tenhle...
...do Carinhallu.
A tohle bude dárek pro Vůdce do Berchtesgadenu.
Co dál, doktore Stahle?
SRPEN 1943 MILÁNO, ITÁLIE
To je da Vinciho "Poslední večeře".
Britské bombardéry zničily tři zdi a střechu.
To je Monte Cassino. Založil ho svatý Benedikt v roce 529.
Tohle je únor.
A tady je Monte Cassino v březnu poté, co jsme tam shodili
dvacet tun výbušnin.
Pane prezidente, válka došla do bodu,
který je pro největší historické počiny nejnebezpečnější.
Profesore Stokesi, tohle je válka.
Vybírá si lidské životy a často i největší lidské počiny.
Ano, pane. Ale ještě něco.
To je Gentský oltář.
Jedná se o důležitou památku katolické církve.
Víme, že ho nacisti ukradli.
Jistěže tuhle válku vyhrajeme.
Musíme však mít na mysli vysokou cenu, kterou zaplatíme,
když budou zničeny základy moderní společnosti.
Podívejme se na to.
Rusové jsou tady.
Spojenci jsou tady...
...a tady.
Během pár měsíců, dá-li pánbůh, skončíme všichni v Berlíně.
Což znamená, že si vybombardujeme cestu na Západ
přes Polsko, Maďarsko a Rakousko.
Na sever přes Řím a Florencii.
Na východ přes Paříž.
Je nutné položit si otázku:
Kdo se postará o to, aby Davidova socha stále stála
a Mona Lisa se stále usmívala?
Kdo je ochrání?
To je velice pádný argument. Co byste navrhoval?
Navrhuji, aby tam jeli mladí badatelé a velká umělecká díla hledali.
Mladí badatelé v oboru umění tam již jsou a bojují.
Máte rodinu?
Mám ženu a malého syna.
Pak od vás nejspíš žádám příliš mnoho.
BŘEZEN 1944 NEW YORK
Udělám, co budu moct, pane.
Nabízí se tu vtip o Michelangelovi.
Právě od tebe bych ho čekal.
Máš hlad?
Platíš?
Platí strýček Sam.
-Jak se má Penny? -Skvěle.
-Mám pochyby o jejím vkusu. -To ona taky.
A co srdce?
Pořád bije.
Chceš se zapojit do války?
"Památkáři."
-Podepsáno Rooseveltem. -To vidím.
Mám dát dohromady tým, který bude chránit, co zbylo, a hledat to, co chybí.
-Nejsi na to už trochu starý? -Jsem.
Chceš se vydat do válečné zóny a říkat klukům, co můžou odpálit a co ne.
Tak nějak.
-Kolik lidí? -Prozatím šest.
Ježíši...
-S tebou sedm. -To je hned lepší.
Projdeme základem ve Shrivenhamu v Anglii a budeme čekat na rozkazy.
Základ?
Základní výcvik? My?
Proboha...
Budeš potřebovat v Anglii spojku.
Donald Jeffries.
-Pije. -Ty piješ.
To je fakt. Podej mi to. Není Jeffries ve vězení?
Ne, vložil se do toho jeho otec a všechny peníze zaplatil.
A co jeho žena? Zůstala s ním?
Ne. Nikdo s ním nezůstal.
Kdy začneme?
PAMÁTKÁŘI
VŮDCOVO MUZEUM
-Rád vás vidím! Franku... Jamesi... -Donalde.
Chlapi už se těší, až začnou.
Ty jsi poručík? Tak to už musí být zoufalí.
Hlavně ať to neslyší Churchill. Jamesi, jak se má tvoje krásná žena?
Skvěle. Posílá ti pusu, kterou ti nehodlám předat.
-Tak ti podám ruku. -A netřese se ti?
Už ne. Už nepiju.
-Jak dlouho? -Od devíti od rána.
Gratuluju.
Díky, vojíne.
-To je vojín Epstein, je z New Jersey. -Odkud?
Newark. Ale ze severu.
-Jste z Newarku? -Ano, ze severu, pane.
To jsem si myslel.
-Narodil jsem se v Německu. -Na severu.
-Jak si naši vedou? -Jako olympionici.
Máme tu vašeho architekta z Chicaga. Seržant Richard Campbell.
A pak tu máme Francouze... Poručík Jean-Claude Clermont,
před válkou vedoucí designu na škole výtvarného umění v Chaletu.
-Je tady Preston? -Vojín Preston Savitz.
-Vojín? Z toho nebude nadšený. -Není.
A taky je tu váš sochař. Seržant Walter Garfield.
To je dobrej chlap, dělal jsem s ním na památníku světové války v St. Louis.
Stokesi!
Jak se vede, starý brachu?
Zdravím, Waltere! Jak se k tobě chovají?
Jsou na nás docela hodní. Myslím, že je jim nás starejch líto.
-Nemám moc rád překážkový kurz. -Není to tak hrozný.
Plazíš se po břiše a puberťáci ti střílejí slepýma nad hlavou.
To je pravda tak napůl.
-Jak to? -Jo, jsou to puberťáci.
-A ne? -Nestřílejí slepýma.
Sejdeme se po jídle. Řekni to ostatním.
Do té doby se nenech zabít!
Předpokládám, že už se všichni znáte.
K tomu je základní výcvik dobrý.
Vybrali jsme vás spolu s poručíkem Jeffriesem,
protože potřebujeme vaše znalosti a schopnosti.
Máme za úkol vyhledávat a chránit
budovy, památky a umělecké předměty.
Vojíne, můžete zhasnout?
Ty jsi věděl, že na nás střílejí ostrými?
Ano.
Obecně oblíbený diktátor.
Ve svých devatenácti a před svým romantickým dílem "Mein Kampf"
byl neúspěšným studentem malířství na Akademii výtvarného umění ve Vídni.
To maloval Hitler?
-To není špatný. -Není to dobrý.
Tuhle fotografii pořídil Úřad pro strategické služby.
Je to model plánovaného Vůdcova muzea, které by mělo být v jeho rodném Linci.
Vůdcovo muzeum?
Bude jedno z největších na světě.
Budou potřebovat spoustu děl, aby ho naplnili.
Přesně tak. Víme, že krade umělecká díla v Amsterdamu,
ve Varšavě a v Paříži.
Francouzi je ukrývají, Němci je hledají a odvážejí.
Proto Hitler Paříž nebombardoval.
Londýn bombardoval.
Já vím.
Už začali stavět?
Ne. O to jde. Kradou umělecká díla...
...a někde je schovávají.
Myslíme, že je schovávají po domech tady a směrem na východ.
Naši hoši v Normandii jim pořádně zatápějí,
takže je na nás, abychom se vydali přes Kanál do Francie.
Kdy?
Brzo.
James má kamaráda v Paříži, který je ředitelem Národního muzea.
Jestli ještě žije.
Jestli ještě žije, bude mít nápad,
kde by ta francouzská díla mohla být. Tu informaci potřebujeme.
Poručíku, překročíte Kanál...
...do Deauville. Kontakt jménem Emile vás dostane do Paříže.
Ještěže umím plynně francouzsky.
Budeme taky zabíjet? Nevím jak vy, ale já bych chtěl někoho zabít.
-Chcete zastřelit Hitlera, vojíne? -Nebránil bych se.
A Richarde, jestli mě ještě jednou nazveš vojínem, zastřelím tebe.
To je všechno.
Odplujeme během několika dní.
Válka se sice blíží ke konci, ale to neznamená, že to není nebezpečné.
Pohybujte se opatrně, nic neriskujte.
Vaše životy jsou důležitější než nějaké umělecké dílo.
ČERVENEC 1944 NORMANDIE, FRANCIE
Seržante! Nasměrujete nás k velitelství?
-Teď jste dorazili? -Ano.
Nejvyšší velitelské stanoviště je čtvrt míle odsud za kuchyní.
Díky!
Co říkal?
Plukovníku, když si přečtete rozkazy...
Na to seru! Řeknu vám, co v těch rozkazech je.
Nepřerušujte mě!
Jestli si myslíte, že budu psát mámě nějakýho kluka,
že její synek je mrtvej, protože jsme...
...nesměli odpálit kostelní věž, tak ne, pane. Nebudu.
Takže tak.
Ještě něco?
Ne, pane.
To šlo hladce.
Asi půjdeme pěšky.
Nestůjte tam tak.
Pojďte dál.
Co tady děláte?
Hledám vás.
Posaďte se.
Víte, proč jsem tady?
Máte bratra Petera, že?
Ano, máte.
Jste si blízcí?
Je to můj bratr.
Proč jste mi neřekla, že je v Hnutí odporu?
Protože není.
Už není. Ráno byl zastřelen.
Snažil se ukrást náklaďák.
Nákladní vůz s uměleckými díly na cestě do Německa. Byl zastřelen.
Jak myslíte, že se o tom náklaďáku dozvěděl?
Víte, Claire,
jelikož znáte muzeum
a všechny sběratele a umělecká díla,
jste pro mě cenná.
Zároveň nepochybuji, že kdybych prohledal váš byt,
našel bych věci, které by naši spolupráci učinily nemožnou.
Mám?
Dělejte, co chcete.
Jistě.
Jestli zjistím, že se do toho pletete, nedostanete padáka.
Předám vás SS. Je to jasné?
-Chci jeho tělo! -To se musíte potopit na dno Seiny.
DEAUVILLE, FRANCIE
Grangere?
Obávat já se okamžik.
Možná vy patřit k Vichy nebo já na jiná místo.
Mluvíte anglicky?
-Ano. -Mluvte anglicky.
Vezme nás někdo do Lisieux?
Ani náhodou, poručíku.
-A co takhle vysílačky? -Ne, pane.
Ale máme cigarety, lančmít, boty pětačtyřicítky. Jakou máte velikost?
Čtyřicet jedna.
Same!
Hej, Same! Epsteine!
Poručíku!
Jak vás rád vidím! V čem to jezdíte?
To je po nacistech.
Jsem rád, že vás nepohřbila pláž.
Stáhli mě, když zjistili, že mluvím německy.
Takže děláte tlumočníka?
Ne, nedělám nic, dokud nebudeme v Německu.
To je škoda.
Kdo je váš velitel?
Vojíne?
-Hledám majora Feildinga. -Ano, pane, tamhle.
Majore Feildingu!
-Stokesi! -Johne! Jak se vede?
-Nevěděl jsem, jestli se najdeme. -Něco jsem si stopnul. Co máš?
Podívej se na to. Podle mě je to Monet.
To je Vermeer.
Proto jsem si tě vyžádal.
Zadrželi jsme konvoj Němců, kteří utíkali z Vernonu. Měli tam tucet beden.
-Tucet obrazů? -Tucet beden.
V některých bylo i třicet obrazů.
Můžu s těmi Němci mluvit?
Jestli to zvládneš...
Zeptejte se jich, kde vzali ty obrazy.
Jestli je takových náklaďáků víc.
Zeptejte se jich znovu.
-Mějte se. -Hodně štěstí.
Říkal, že měli namířeno do Siegenu.
-Z téhle oblasti odvezli pět náklaďáků. -Pět náklaďáků!
-To říkal? -Ne, ten to říkal.
To je jejich velitel. Vyměnili si uniformy.
Kruci.
Až uvidím Hitlera, budu ho od vás pozdravovat.
Kapitáne.
Moje rodina stavěla domy.
Můj otec, jeho otec...
Já chtěl lehčí život.
Jo.
Je ušlechtilé, když práce v hlíně.
Víte, Jamesi, vaše francouzština je mizerná. Kde jste se ji učil?
Tu a tam.
-Nějaký čas jsem studoval v Kanadě. -V Kanadě?
V Montrealu.
Já vás vidím, Stahle!
Kde se chcete schovat?
Vidím vás!
ST. LO, FRANCIE
Nazdar, chlapi! Koukněte, co máme.
-Pamatujete Sama z Newarku? -Jak je, fešáku?
Máme tlumočníka.
Chtěl moje auto.
-Kde je Campbell? -Savitz ho zastřelil.
Už je jasné, že to není náhodné, ale systematické.
Každý z těch obrazů je mistrovské dílo.
Všechny míří do Siegenu v Německu.
Němci utíkají a berou všechno s sebou.
Musíme se dostat co nejblíž k frontě.
Prestone, vydáte se s Campbellem směrem k Belgii.
Jde o Gent.
-Co je v Gentu? -Býval tam oltář.
-Odvezli Gentský oltář? -Pojedu s Garfieldem.
Ne, Garfielde, ty a Jean-Claude...
Musíte se dostat co nejblíž k Německu, do Cách.
Ráno vyrazíme.
Co kdyby jel Sam z Newarku s tebou
a já se vydám do starých dobrých Brugg?
Mají tam Madonu, kterou jsem jako dítě viděl.
Asi jsme si souzeni, brácho.
Jsou německé, ale možná se budou hodit.
Tohle bude skvělý.
Sleduj.
Nějaké zprávy o Grangerovi?
Paříž prý osvobodili, tak se určitě brzo něco dozvíme.
Otoč tím knoflíkem.
-To je teda vopruz... -Já nejsem jen fešák.
Jak to jde, Edisone?
Odnes tu vysílačku klukům, ať zjistí, jestli to funguje.
Franku, chtěl bych ti poděkovat.
Za co?
Za druhou šanci.
Donnie, všichni jsme někde něco zvrtali.
Tys to zvrtal...
Pořádně.
Jsi tady proto, že jsi pro tuhle práci nejlepší.
Žádný soucit?
No, trošku.
Rádio "Památkáři" vysílá živě.
Snad dobře hrajou.
Volám Londýn. Volám Londýn a všechny lodě na moři.
Slyšíme vás čistě a jasně.
Jaký má ta věcička dosah?
To zjistíme zítra.
Rozumím.
Jste tam všichni?
Ano.
Tak mě všichni poslouchejte. Měli byste vědět, jak to vidím já.
Nikdy nikdo nečekal, že by tahle mise byla úspěšná.
Kdyby k nám byli upřímní, tak nám to řeknou.
Řekli by nám, že při tom počtu obětí na umění všichni kašlou.
Ale mýlí se.
Přesně o to nám totiž jde. O naši kulturu
a o naše zvyky.
Můžete vyhladit celou generaci lidí,
jejich domovy spálit na popel, ale stejně si najdou cestu zpátky.
Když ale zničíte jejich historii, to, čeho dosáhli a co dokázali,
je to, jako by nikdy neexistovali.
Jen poletující popel.
Přesně to Hitler chce.
A přesně to nesmíme dopustit.
Uvidíme se ráno.
Tak teď mám depresi.
Chci pronést přípitek.
Myslím, že vy...
Jsem pyšný, že patřím mezi Památkáře.
Když to vypuklo, chtěl jsem být létající pilot... stíhací pilot.
Jenže mám špatný zrak a moc neslyším.
Tohle je jediný způsob, jak se můžu války zúčastnit.
Nejsem newyorský lev salónů, ani jsem nezískal...
...žádnou z těch cen, co vy,
ale myslím, že máme stejný pocit.
Přišel náš čas.
Moje země vám děkuje a já vám děkuju.
Do prdele s Němcema!
Tato společnost mě vymluví.
Na Památkáře.
Máš děti?
Dvě. Dvanáct a devět let.
-Kluk a holka? -Dvě holky.
-Dvě holky... -Já vím...
Já mám kluka.
Sedmnáctiletýho kluka.
Je v Hnutí odporu. Na severu.
Na severu?
Tam je to tvrdý.
Jo, je to tam tvrdý.
Je těžká doba.
Jo, těžká doba.
Lítáš rád?
Paříž!
Mám zpoždění?
Asi tak čtyři roky.
-Jak se vede, Jamesi? -Zdravím, René.
Kolik jsi toho zachránil?
Národní sbírka je zachovaná. Ale soukromé sbírky... všechny jsou pryč.
Všichni soukromí sběratelé?
Všichni soukromí židovští sběratelé jsou podle nařízení ilegální.
Göring si sem chodil vybírat, co vzít!
A kam to odváželi?
Do Německa. K nim domů.
René...
Americká armáda by vám ráda pomohla získat to zpět.
To rád slyším.
Kde začneme?
U Claire Simoneové.
Claire Simoneová?
Já mluvit chtěl o umění.
Uloupené umění.
Ano?
Rád se důrazně představím. Jsem James Granger
a jsem kurátor středověkého umění v Met.
V New Yorku.
Vím, kdo jste.
Tak víte, že bych rád pomohl.
To rozhodně nevím.
A mohl byste přestat mluvit francouzsky? Nebo jakým jazykem se to snažíte mluvit.
Nebýt nás, mluvila byste německy.
Ne. Nebýt vás, byla bych mrtvá.
Ale pořád bych mluvila francouzsky.
Dobře.
Jak vám můžu pomoct ukrást naše ukradené umění?
Chci vám pomoct získat ho zpátky.
Abyste naplnili svá muzea.
Prý jste během okupace pracovala v Jeu de Paume.
Ano.
Zajímalo by mě, co jste tam viděla.
Göring přijel víc než dvacetkrát a vzal si, co chtěl.
Kam to odváželi?
-Kdoví? -Myslím, že to víte.
Mluvil jste s Reném.
Byla jste tam celou tu dobu?
Jistě! Jsem přece kolaborantka. Copak jste to neslyšel?
Pomáhala jsem Němcům ukrást naše umělecká díla.
A proto jste tady?
Co byste řekl vy?
Že jste pracovala pro Hnutí odporu. A myslím, že vás odsud můžu dostat.
Proč?
Víte, kam to odvezli?
Kdo se ptá? Kurátor Met?
Naložili jsme desky a poslali je do Bruselu
se dvěma knězi. Jenže Němci je zabavili.
Můžu mluvit s těmi knězi?
Zastřelili je.
Abychom je našli, musíme předběhnout třetí armádu a dostat se do Německa.
To je priorita číslo jedna.
Chápete? Nemůžeme ho nechat nacistům.
Najdeme ho.
Já vím.
-Buďte opatrní. -Jistě.
Tady se píše, že oltář je jedním z nejžádanějších uměleckých děl.
Jak ses to všechno dozvěděl?
Je to v angličtině.
To vím. Ale nevěděl jsem, že umíš číst.
Bacha...
Kdy jsi odešel z Německa, Same?
V roce 1938. Bylo mi 13.
-Tvoje rodina odešla s tebou? -Moji rodiče.
Dědeček tam zůstal.
Kde?
V Karlsruhe.
Je tam slavné muzeum.
Býval tam jeden z Rembrandtových autoportrétů.
Vidíš? Jsi rozený Památkář. Ten obraz jsem nikdy neviděl.
Já taky ne.
Nesměli jsme. Dědeček říkal, že jsme moc malí.
A pak vypukla válka,
a Hitlerovi byla malá celá Evropa.
Máš o dědečkovi nějaké zprávy?
Ne, už čtyři roky.
Odvezli ho.
-Kam? -Do Dachau.
Nazdárek...
Jak se vede?
Tohle asi bude problém.
Trošku.
Mám takový nápad.
Odložíme zbraně.
Ty si půjdeš po svým...
...my si půjdeme po svým.
V pohodě.
Nerozumí anglicky.
Ani slovo.
Dobře...
Nechceš se posadit?
Jo. Co kdybychom si na chvilku sedli?
Prima.
Fajn.
Tak...
Já nekouřím.
Vezmi si cigaretu.
Já nekouřím.
Vezmi si sakra cigaretu.
John Wayne.
John Wayne...
Neměli jsme ho zatknout nebo tak něco?
Ten se daleko nedostane.
Co odvezli?
Bustu Karla Velikého, relikviář s Mariiným rouchem.
Jak daleko na východ?
Slyšel jsem jednoho z velitelů zmiňovat Merkers.
Merkers?
Pane, prosím...
Nemáme s vámi žádné spory.
Vraťte nám je zpátky.
Otče...
Pozor!
Dobře.
Jeden musí odlákat pozornost a jeden ho musí sejmout.
To je dobrý plán.
Dobře.
Já ho sejmu.
-Máš rodinu! -Ty taky.
Dobře, tak odlákej pozornost a já to vyřídím.
Dobře.
Nikdy jsem nikoho nezastřelil.
-Je to snadný. -Ty jo?
Chystám se.
Až vystřelím, vyběhneš.
Sakra.
-Možná bychom si to měli nechat pro sebe. -Souhlasím.
Dobrý večer. Kdo je váš velitel?
Plukovník Langton. Zavedu vás k němu. Pojďte se mnou.
Chci mluvit s plukovníkem Langtonem.
Plukovník Langton, poručíku.
Donald Jeffries, pane. Měl byste chvilku?
Mohu vás zlákat na sklenku koňaku?
Zlákal byste mě velice snadno, ale ne, děkuji.
Přinášíte nám špatné zprávy, poručíku?
Ani v nejmenším, pane. Jen jsem doufal, že se dostanu do města.
Do Brugg? Proč?
Plukovníku, mým úkolem je chránit umění,
aby bylo zachováno i v okamžiku, kdy tato válka skončí.
V kostele Panny Marie v Bruggách je Michelangelova "Madona s dítětem",
jediná jeho socha, která za jeho života opustila ltálii.
Pokud je to možné, rád bych se postaral, aby tam stála i zítra.
Máte nezvyklou práci, poručíku.
Mám pro vás dobrou zprávu. Do Brugg nepůjdeme.
Dohodli jsme se se starostou.
Nezaútočíme na město a Němci odejdou. Budeme pokračovat v bojích vně Brugg.
Když je chytíme. Utíkají opravdu rychle.
Viděl jste tohle, plukovníku?
Florencii Němci zničili, když ji opouštěli.
Totéž udělají v Bruggách.
Ne, poručíku, neudělají. Tohle není ltálie.
Válka končí. Tihle Němci prostě chtějí domů.
Nezničili žádnou francouzskou vesnici. Utíkají.
Přesto, kdybyste mi dal dvoučlennou hlídku...
Němci nemají čas.
Nemají výbušniny a nemají ani tanky.
Nebudu riskovat pouliční bitky.
Budeme se držet naší dohody a až se dostaneme do Brugg,
můžete se věnovat své práci v katedrále. Rozumíte?
Rozumím.
Ještě něco jiného?
Ne, pane. Děkuji.
Mluví někdo z vás anglicky?
Jste katolík, poručíku?
Dnes večer ano.
Drahý otče.
Možná budeš plakat, až uslyšíš o mých dobrodružstvích s těmito muži.
Připomnělo by ti to naše honby za pokladem, když jsem byl malý kluk.
Ale místo píšťalky nebo káči
získáváme Rembrandty či Rubense.
Je zvláštní, že jsem se nikdy necítil tak plný života,
jako na tomto místě prosyceném smrtí.
Moje myšlenky se točí kolem příběhů,
které by tyto ulice mohly vyprávět o dlouhé cestě Madony do Paříže
a jejím triumfálním návratu po Napoleonově pádu.
Vidíš její porcelánovou ruku, kterou něžně drží malého chlapce,
jako by ho chtěla chránit před osudem, o němž věděla, že přijde.
Vím, že v době války se musí moje přičinění zdát malým, nejspíš i malé je.
Budu se však vytrvale držet své víry,
že velká umělecká díla by nikdy neměla patřit jedinci.
Přinejmenším ne svou podstatou.
Tato Madona je stejně tak moje, jako byla Napoleonova.
A její ruka mě něžně chrání před osudem, o němž vím, že přijde.
Otče, vím, že jsem tě velmi zklamal.
Na obranu neobhajitelného: mé zločiny byly té povahy, co jsem nalezl na dně láhve,
rozhodně jsem neměl v úmyslu ti ublížit.
Toužím po šanci vystoupat zpět na piedestal, kam jsi mě pyšně postavil.
Tady na mě snad můžeš být pyšný.
Tady u nohou naší Madony.
Jsem pokorný a vděčný,
toužím po domově...
...a po odpočinku.
Strašně si potřebuji odpočinout.
Napíšu, až to půjde.
Bůh tě provázej, Donald.
Zařídíte, aby to jeho rodina dostala?
Jistě.
Děkuju.
Poručíku!
Říkal jsem mu, ať tam nechodí, ale byl umanutý.
Tu Madonu odvezli?
Ano.
Tak to bychom ji měli vrátit.
Co máš?
Farář mluvil o městě Merkers. Prý tam možná nějaká díla skladují.
-Merkers? -Jo.
M-E-R-K-E-R-S. Merkers.
Mám to.
Ozval se Granger?
Zatím ne. Tady se rozpoutalo peklo. Tudy nás nepustí.
Budeme muset počkat v Sankt Vithu.
Tam se spolu setkáme.
To s Donaldem je strašné.
Je to strašné.
Co je to?
Něčí život.
Čí?
Židů.
68 Rue de Nantes Paříž
Jsou pryč.
Vy se neztratíte.
Jsem špionka, vzpomínáte?
Ti už se nevrátí.
Víte, Claire, mým úkolem je najít umělecká díla a vrátit je.
Připadá mi to jako dobrý začátek.
PROSINEC 1944 BITVA V ARDENÁCH
Vždycky ubližujeme
těm,
jež milujeme.
Těm,
jimž bychom ubližovat neměli.
To je dobrý. To je fakt dobrota.
No tohle...
Že je válka, ještě neznamená, že se člověk nemůže dobře najíst.
Co je to?
Vzkaz z domova.
Asi budeme muset zabavit fonograf.
SPRCHY DŮSTOJNÍKŮ
Doktore!
Tady jsem.
Našli jsme ho u silnice.
Dostal jednu do prsou. Krvácí mu noha, zaškrtili jsme ji.
Sundejte mu košili, podíváme se na to.
Budeš v pořádku, hochu. Dáme ti morfium.
Přineste mi morfium!
-Jak se jmenuje? -Nevím.
Ahoj, tati. Veselé Vánoce.
Mám tady dva rošťáky, co tě chtějí pozdravit.
Popřejete dědovi veselé Vánoce?
-Veselé Vánoce, dědo. -Veselé Vánoce, dědo.
Můžeme? A...
Užij si
veselé Vánoce
Ať je ti lehko u srdce
Protože teď už
tvoje problémy
zmizí
Užij si
veselé Vánoce
To škrtidlo můžete sundat, poručíku.
Zachovej si vánoční radost
Teď už
budou tvoje problémy
na míle daleko
-Bude v pořádku? -Bude v pohodě.
Dojdete pro kněze? Joe, přines mi to morfium!
Seženu kněze.
Jsme tady jako za starých časů Jako za zlatých časů...
...z doby minulé
Věrní přátelé
na kterých nám záleží
Se kolem nás
znovu shromáždí
Po všech těch letech
budeme všichni spolu
Když nám osud
dovolí
zavěsit třpytivou hvězdu
až na špici
A prožít
spolu
veselé
Vánoce
Čeho se sakra bojí?
Bojí se, že si to necháme, jako Rusové.
Rusové si nechávají umělecká díla?
Přišli o dvacet milionů lidí.
Ustavili Oddíl trofejí,
který má shromažďovat všechna uloupená díla. Jako kompenzaci.
Oddíl trofejí. To je chytlavý název.
Něco jako Památkáři?
Dostal jsem dopis od Donaldova otce.
Psal, že bych měl být pyšný, že jsem Donaldovi pomohl získat zpět důstojnost.
Ale žádnou pýchu necítím.
Ptal se, jestli jsem Madonu našel. Ani nevím, kde ji hledat.
Potřebujeme vědět, co ví Claire, Jamesi.
Jsem blízko, Franku.
Dobře.
A teď ještě Rusové.
Posaďte ty Němce do auta.
Dejte jim chleba.
Pozor na ty obrazy.
Dotýkejte se jen rámů.
Rámy se dají vyměnit.
Víte, co to je?
To je příkaz, Neronův rozkaz. Napsaný Hitlerem, podepsaný Hitlerem.
Říká se v něm, že jestli zemře nebo Německo padne, mají všechno zničit.
Všechno.
Kam ta díla odvezli?
Do Německa.
Chápete, že vám chci pomoct?
Chápu, ale nejste v Německu.
-Moji lidé ano. -Vaše lidi neznám!
Musíte někomu věřit!
Ano, Jamesi. Vy mi řeknete komu.
REMAGEN, NĚMECKO
Co vaříte?
Vši.
Jmenuje se to Neronův rozkaz.
Granger ho našel ve vlaku plném umění, který mířil do Německa.
Píše se v něm, že jestli Hitler zemře, mají zničit...
...mosty, koleje, archivy, umělecká díla.
Kristepane.
Takže si myslíme, že většina děl odjela do Siegenu?
Víme, že projela Siegen a Merkers.
To by museli schovat spoustu děl.
Co to jíš?
-Domácí jerky. Chceš? -Ne.
Garfielde, pojedeš s Jean-Claudem do Merkersu.
My pojedeme do Siegenu.
A budeme doufat, že Hitlera nikdo nezabije.
Nevěřil bych, že něco takovýho řeknu.
Sejdeme se v Norimberku.
Ale ne...
-To musí bolet. -Bolí.
Jo, hodně.
Tak vy jste umělci?
Ne, jsme sběratelé z New Yorku. Tady pán je architekt.
Vždycky jsem chtěl vidět New York.
Největší město na světě.
-Viděli jste někdy Mnichov? -Ne.
Ale brzo ho uvidíme.
Co říkal? Co?
Prý mě nemáte rozčilovat.
Tak dobře.
Můj synovec studoval umění v Paříži.
Bydlí pár mil odsud. Mohl by vám pomoct.
Je voják?
Byl voják. Jako vy. Ale je to hodnej kluk.
Je mi jasný, že jste všichni nevinní.
Dobře. Řekněte "á".
Jak dlouho jste byl v Paříži?
Studoval jste v Paříži?
Ano. Dva roky. Odjeli jsme z Paříže.
-To jsou krásné obrazy. -Kéž by.
Jsou to jen kopie. Cézanne, Renoir.
Jsou dobré.
Kde jste studoval umění?
Na Harvardu. Společnost moderního umění.
Hledají umělecká díla. Chtějí zachránit historické kusy.
To je v době války úctyhodné.
Myslíme si, že SS významná díla odvezla
z Francie a schovala.
Řekl jsem jim, že bys jim mohl pomoct, Hermanne.
Já jsem nebyl u SS. Byl jsem voják, jako vy.
Kdybych vám mohl nějak pomoct...
Znáte sběratele jménem Rothschild?
-Rothschild... -Jeden z největších světových sběratelů.
-Francouz? -Žid.
Ne, toho neznám.
Umí vaše žena anglicky?
Ne.
To je dobře.
Na zadní straně toho Cézannea...
...je napsáno Rothschild.
Byl to dárek.
Ten Renoir taky?
Heil Hitler.
Vojíne...
Kudy do Siegenu?
Už jste v něm, poručíku.
Měla by to být tahle odbočka.
Kdo se v tom má vyznat?
Možná to byla ta minulá.
Jestli dojedeme ke zvonici, budeme moc daleko.
Co myslíš?
Myslím, že dál už bychom jet neměli.
Stůj! Zastav!
Podívej se na něj.
To je krasavec.
To je běžec.
Pojď sem, kamaráde.
Nic pro tebe nemám.
Nabídni mu cigaretu.
Chceš cigaretu?
Asi nekouří.
Jean-Claude?
Sakra! Sakra!
Dostal jsem to! Kam mě střelili?
Kristepane!
Krvácí to jak prase!
To je blbej způsob, jak se nechat zabít.
Do prdele! Merde!
Pomoc! Pomozte mi!
Prosím!
Když tahle naše mise začínala, objevila se otázka,
jestli si můžeme říkat "vojáci".
Riskujeme stejně, jako ti kluci, co bojují a umírají?
Myslím, že bylo fér se na to ptát.
Garfielde, vezmi si to. To je od ženy. Nechci, aby to bylo od krve.
Jean-Claude, teď si to nech.
Už válku jen nesledujeme.
Aktivně se do ní zapojujeme.
Prožíváme stejný žal jako ostatní vojáci.
Když jsme přišli o Donalda Jeffriese, získali jsme právo nosit uniformu.
A teď jsme přišli o druhého muže.
Od začátku jsem vám říkal, že žádné umělecké dílo nestojí za lidský život.
Poslední měsíce mě ale přesvědčily, že jsem se mýlil.
Tohle je naše historie a nikdo ji nesmí ukrást nebo zničit.
Musí se zachovat a být obdivována jako tito stateční muži.
Dlužíme jim to. Musíme svou práci dokončit.
Waltere, jeď domů. Odpočiň si. Sejdeme se později.
Jestli vám to nevadí, tak bych to rád dokončil.
Dobře.
Tak se na to podíváme.
Mám to od důstojníka SS. Sloužil v Paříži.
Je to mapa. Barák měl napěchovaný ukradenými obrazy.
Já to nechápu. Siegen? Tam jsme byli. Tam nic není!
Merkers.
To nejsou železniční trati.
-Letiště? -Ne.
Bernterode, Salcburk.
Pane, to není Salcburk. "Salz" znamená...
..."sůl". To je solný důl.
"Kalium" je draslík.
Vedle každého města je značka.
Bernterode je draselný důl. Merkers - solný důl.
Altaussee - solný důl.
Siegen...
Měď.
V Siegenu je měděný důl.
Drahý Jamesi.
Včera jsme našli 16 000 uloupených uměleckých děl
ukrytých v německém měděném dole.
Zdá se, že nacisti zacházeli lépe s obrazy než s lidmi.
Nenašli jsme Madonu, která stála Donnieho život,
ale třeba budeme mít větší štěstí
příště, v Merkers.
Přikládám doklady k tvému přeložení.
Potřebujeme tě tady, když jsme přišli o Jeffriese a Jean-Claudea.
Šťastnou cestu!
VIKTOR STAHL ZATČEN V TRIERU
Mohu vás pozvat na kávu?
Vlastně nevím.
Málem jsem vás nepoznal.
Ty vlasy?
Ne. Nikdy jsem vás neviděl se smát.
Víte, Jamesi, je duben v Paříži. Copak jste o tom neslyšel?
I písničky se o tom píšou.
Je to tak?
Koupil jste něco své ženě?
-Mé ženě? -Všechny ženy milují francouzské parfémy.
I Francouzky?
Francouzky obzvlášť.
Píšete své ženě každý den?
Ne.
Ale píšu jí.
Jste dobrý manžel?
Snad ano.
V Paříži je v noci spousta dobrých manželů...
...venku.
Taková je válka.
Taková je Paříž.
Sardinky.
Krekry.
A masová konzerva.
Pořádáte večírek?
Ne. Dělám si zásoby.
Včera mi přišel rozkaz k přeložení.
Odjíždím na východ.
Do Německa?
Do Merkersu. Je tam důl. Tam se s našima setkám.
Zrovna jsem o vašich lidech četla.
Našli umělecká díla.
Spoustu děl.
A vrátili je.
Co se dalo. Pořád nevíme, komu spousta věcí patří.
Kdy odjíždíte?
Ráno.
Tak to bychom to měli oslavit dnes.
To je moje adresa.
Přineste masovou konzervu. Já obstarám víno.
Jaký je předepsaný oděv?
Společenský, samozřejmě.
To jsem si myslel.
Vy jste nežertovala.
Nikdy nežertuju.
Nic lepšího nemám.
Nalijete víno?
Něco jsem přinesl. Brie a croissanty.
Velmi francouzské.
Uvařila jsem slepici.
Slepici?
Ano.
Za chvíli bude hotová.
Tady...
Oblečte si to.
Víte, ve Francii...
Když jste pozvaný na společenský večírek,
musíte se náležitě obléct.
Ladí k mým očím.
Tak si ji můžete nechat.
Rosenberg. Göring.
Lohse. Von Behr.
To jsou klíčové postavy ERR.
Štáb pro zvláštní účely.
Začali v roce 1940 u židovských sběratelů.
Vidíte Stahla?
Statkář z SS.
Statkář...
Tady je s Göringem.
Prohlížejí umělecká díla, která mají být odvezena do Německa.
Většinu děl si vyfotili a pak sebrali.
Posílali Hitlerovi alba plná nakradeného umění.
A moderní umělce jako Picassa, Kleea,
Maxe Ernsta - ty prostě spálili na dvoře.
Stovky obrazů.
A podle vás jsou ty obrazy v těch dolech?
Ne.
Ne, tyhle ne.
Tohle je všechno, co mám, Jamesi.
To je můj život.
Rozumím.
Tady jsou všechna umělecká díla, která prošla Jeu de Paume.
Sepisovala jsem seznamy děl ve vlacích, účtenky,
dopisy o každé věci.
Komu to patřilo, kdo to vzal, kde to vzali.
A každé dílo jsem označila stejnou barvou jako v tomto seznamu.
Kristepane.
Dávám to vám.
Teď jste za to zodpovědný vy.
Rozumím.
V Bavorských Alpách stojí zámek Neuschwanstein.
Většinu děl byste měli najít tam.
Děkuju vám, Claire.
A pozdravujte je od Claire Simoneové, až je uvidíte.
Spolehněte se.
Víno už došlo, ale mám koňak.
Měl bych jít.
Můžete zůstat.
Tohle je Paříž,
že?
Ta kravata je úžasná.
DUBEN 1945 MERKERS, NĚMECKO
Zdravím, chlapi.
Nazdar!
Vítej zpátky!
Rád vás vidím.
Jaká byla dovolená?
Kde je Stokes?
Není tady, viď?
Kdo?
Madona.
Ani tady ani v Siegenu.
Však ona se objeví.
Nejsem si tak jistý.
Donald byl na nás tak pyšný.
Byl pyšný, že k nám patří.
Nikdy nebude existovat Tisíciletá říše.
Ani "Fatherland".
Ani Vůdcovo muzeum.
Jestli pro to zemřeli Jean-Claude a Donald,
tak to podle mě mělo smysl.
Mám tady nějakou nedodělanou práci.
Najdeme ji.
Jo.
Chtěl prostě všechno.
Naprosto všechno.
Vojíne, co je tam napsáno?
"Skladiště."
-Podívej se, jestli tam nejsou lucerny. -Ano, pane.
Všechno v pořádku?
Same?
366 metrů pod zemí v solném dole v německém Merkersu
objevil americký voják přes 100 tun zlata, veškeré rezervy Německa.
Jaká drtivá rána pro Hitlera. Vskutku skvělé zprávy
a gratulace generálům Pattonovi, Bradleymu a Eisenhowerovi.
Umění armádu možná nezajímá,
ale zlato rozhodně ano.
-Můžete na chvilku, vojíne? -Ano, pane.
Myslím, že jste se ještě řádně neseznámili.
Same, to je tvůj soused, pan Rembrandt.
Řekni to dědečkovi, až ho uvidíš.
Moc mě těší.
Sehnali jsme pár náklaďáků.
Mám se ptát jak?
HEILBRONNSKÝ DŮL NĚMECKO
Spousta složek. Jako by pálili záznamy.
Tohle je k ničemu.
Stokesi!
Můžeš na chvilku?
Co je?
Stůj!
Stůj. Myslím, že jsem stoupl na nějakou nášlapnou minu.
Proč jsi to udělal?
Aby se něco dělo.
-Radši bych se nehýbal. -Já bych se z ní pohnul rád.
Campbelle, Garfielde, pojďte sem!
-Proč je voláš? -Jsou to architekti.
-Takže vědí něco o výbušninách? -Vyber si. Oni, nebo Savitz.
Co je?
Tady je to pořádně vypálené.
Stůjte, kde jste.
Zdá se, že poručík stojí na nevybuchlé mině.
Proč jsi to udělal?
-Taky jsem se ptal. -To je fakt.
No, jednou z ní budeš muset...
...slézt.
Jednou jo.
Ta mina je nejspíš poškozená požárem a je to šmejd...
Jaká je pravděpodobnost?
Vysoká.
Ale jestli ne, tak nejspíš dojde
k rozsáhlému výbuchu.
Kolik vážíš?
80 kilo.
Na škole jsem měl 80 kilo.
Co teď?
Jestli jsme to udělali dobře, můžeš slézt.
Hele, co kdybyste radši šli ven?
Budeme ti dělat společnost.
To není nutné, Franku.
Myslím, že je. Chlapi?
Já nikam nejdu.
Zůstanu tady.
Jo. Proč ne?
No, Jamesi, takže tak.
Kdyby nás to přece jen vyhodilo do vzduchu,
bylo mi ctí s vámi sloužit.
-Jo, jasně. -Souhlasím.
Dobře. Budu počítat do tří...
Pak udělám krok.
-Dobře. -Nespěchej.
Raz...
Krucinál!
Do prdele!
-Kam se poděly dvě a tři? -Zpanikařil jsem.
Říkal jsem, že je to šmejd.
Picasso.
To je zlato?
Ze zubů.
To je Rodin.
Altaussee!
Gentský oltář je v dole v Altaussee!
-Tady. -Co jsi našel?
-Same, pomoz nám! -Co je to?
Uložili ho tam před rokem.
Jak to víš?
Nic dalšího tam není.
Je tam pořád.
Chceš pro něj zajet?
Dej Claire velkou pusu.
To by se jí líbilo.
Seržante, chceme se dostat do Altaussee.
Pořád rovně.
-Kam máte namířeno vy? -Domů. Německo se vzdalo. Je po válce.
-Vážně? -Jo. Taky byste čekali oslavy?
V Německu nejspíš ne.
To je fakt.
Kristepane! Oni ten důl zasypali!
Jsou tam jiné vchody?
Další dva, oba zničené.
Říkali jsme si, že tam měli zbraně, tak to odpálili.
-Kdo dal rozkaz? Válka skončila. -Nějaký Wegner, chytli jsme ho ve městě.
Same, zjistěte se Savitzem, jestli místní nemají nákres dolu.
Zkontrolujeme s Walterem ty další dva vchody.
-Kapitáne, můžu mluvit s tím Němcem? -Jistěže.
Můžu vám čajznout cíga?
-Prý mluvíte anglicky. -Ano.
-Dáte si cigaretu? -Nekouřím.
Chci vám položit dvě otázky.
To jsem předpokládal.
Proč jste ten důl odpálili?
Co v něm bylo?
Sůl. Nejspíš.
Víte, že válka skončila.
Gratuluju.
Myslíme si, že v tom dole jsou umělecká díla, která hledáme.
Odvezli jste je?
Co mi za mé odpovědi nabídnete?
Jak říkáte, válka skončila.
Plnil jsem rozkazy. Nespáchal jsem žádný zločin.
Podle Ženevské úmluvy budu propuštěn a poslán domů.
Doslechl jsem se, že než vás poslali sem, vedl jste jeden z koncentračních táborů.
-Kdo vám to řekl? -Ptáček.
Vy jste Žid, poručíku?
Ne.
Pak byste mi měl poděkovat.
Víte, já taky nekouřím.
Moje první cigareta.
Ale...
Chci si tuhle chvíli zapamatovat.
Brzy pojedu domů.
Mám hezký byt v New Yorku na Upper West Side.
V ulici je obchod s lahůdkami, "U Sida".
Každé ráno
tam chodívám, dám si kávu, bagel
a přečtu si noviny.
Každý den na to myslím. Bude to první místo, kam doma zajdu.
Budu tam sedět, jíst jeden z opečených cibulových bagelů Sida Meldmana
a číst si malinkou zprávu v New York Times na straně...
...osmnáct.
Budou tam psát, že plukovník Wegner
byl pověšen za zločiny, které spáchal za války,
a že ho pohřbili v neoznačeném hrobě.
A pak si možná vzpomenu na tuhle cigaretu
a na vás, jak jste tu s tím svým pitomým výrazem seděl.
Dopiju kávu,
nechám tam ty noviny, aby měl Sid do čeho balit ryby,
a už si na vás nikdy nevzpomenu.
Opravdu si tu cigaretu nedáte?
Němci to neodpálili, udělali to místní horníci!
Našli plán nacistů a zapečetili všechny vchody do dolu, aby je zastavili.
Můžeme se tam prokopat.
-Jak dlouho to bude trvat? -Den dva, když nám horníci pomůžou.
Musíme to zvládnout rychleji. Máme rozkaz dnes večer odjet.
-Jaké rozkazy? -Z nejvyšších míst.
Tohle území bude patřit Rusům. Budou tady zítra.
Zítra?
Možná i dřív.
Máte nějaké výbušniny?
Pozor! Všichni k zemi!
Možná bych to měl udělat já.
Co ty víš o výbušninách?
Nic.
Dobře.
Jedna nám chybí.
-Jedna deska nám chybí. -Děláš si srandu?
Chybí nám jedna deska, sakra!
Chlapi, musíme vypadnout, pokud teda nemluvíte rusky.
-Prohledali jsme celou tuhle oblast. -Nepodívali jsme se sem.
-Podívali. -Nepodívali jsme se sem.
-Tady jsme a musíme sem. -Tady!
To je tady!
Tady jsme teď. A tady jsme nehledali.
Byli jsme tady, byli jsme tady. Tak kde jsme nebyli?
Nebyli jsme tady a tady.
Musíme...
Můžeš mi pomoct?
Bude se ti po mně strašně stýskat, až to skončí.
O tom pochybuju.
Teď strašně lituješ, že tě ten Němec nezastřelil.
To je fakt.
-Musíme vypadnout, nedělám si srandu! -Zajdu pro Stokese.
Jdeme hned za vámi, kapitáne.
Stokesi!
Franku, musíme jít!
Stokesi!
Je čas jít.
Musíme pryč!
-Pomoz mi! -Ne, musíme pryč!
Pomoz mi!
-Doprdele! -Dělej! Pomoz mi!
Doprdele!
Grangere!
Kristepane!
-Musíme pryč! -Pomozte nám!
-Doprdele! -Taky to říkal.
To je fakt.
Můžete to připsat na dlouhý seznam Hitlerových proher.
Chtěl mít něco, co nikdy nemohlo být jeho.
Naši historii namalovanou na plátně nebo vytesanou do kamene.
Rusové se k nám rychle blížili a my jsme opouštěli Altaussee s 3 000 děl
včetně Gentského oltáře a Bruggské Madony s dítětem.
Něco jsme ale přátelům z Ruska nechali, aby do Leningradu nejeli s prázdnou.
Vydali jsme se na severozápad. Savitz s Campbellem odvezli oltář do Belgie.
Nejdřív byl vystaven v Bruselu a pak se vrátil do katedrály svatého Bava.
Díky poručíku Jamesi Grangerovi
se několik vlaků francouzského umění nalezeného v zámku v Bavorsku
vrátilo do Paříže.
Děkuju, Jamesi.
Všechno od obrazů přes sochy,
tapiserie a dokonce i šperky se vrací na místo.
Je to největší sbírka soukromého umění v celé historii.
Našli jsme taky 5 000 kostelních zvonů,
300 vozů, tři miliony knih
a tisíce tór.
Celková čísla jsou ohromující.
Bylo nalezeno přes pět milionů děl.
Spousta skvělých kusů však stále chybí.
Například Rafaelův "Portrét mladého muže".
S vaším svolením bych po něm rád pátral dál.
Poručíku, promluvím s ministrem Stimsonem a dám vám vědět.
Děkuji, pane.
Přišel jste o nějaké muže během své mise, poručíku?
Ano, dva muži přišli o život.
Francouz Jean-Claude Clermont
a Brit Donald Jeffries,
který zahynul, když bránil Bruggskou Madonu.
Poručíku Stokesi, mám otázku. Zmínil jste Madonu.
Ano, Bruggská Madona.
-Michelangelovo dílo, že? -Ano, pane.
-Přišel jste o muže, který ji bránil. -Donald Jeffries.
Myslíte, že to nebylo zbytečné, kvůli nějakému uměleckému dílu?
Myslíte, že by Jeffries řekl, že to za to stálo, kdyby mohl mluvit?
Kdyby mohl mluvit?
Myslím, že ano.
A co vy, poručíku?
Velel jste jim. Teď se dostaneme k podstatě věci.
Myslíte, že si za 30 let bude někdo pamatovat, že ti muži zemřeli
kvůli nějakému uměleckému dílu?
1977 BRUGGY, BELGIE
Ano.
Můžeme?
Tak pojďme.
Překlad: Kateřina Hámová