Podľa skutočných udalostí
Claude.
Obleč si toto.
Ghent, Belgicko
Choď len po vedľajších cestách. Nemci idú z východu.
- Choď na juh do Bruselu. - Áno, otče.
Boh s tebou, Claude.
Marec 1943, Paríž, Francúzsko
Heil, pán maršál.
Madam...
Šampanské! Nádhera.
Dr. Stahl, dajte si so mnou.
- Popýtajte si pohár. - Veľmi rád.
Claire?
Ešte jeden pohár šampanského.
Á
To je pre Stahla.
Takže tento... a tento...
pre Carinhalla.
Dobre.
A tento tu dáme ako dar nášmu Führerovi do Berchtesgardenu.
Čo ešte, Dr. Stahl?
August 1943, Miláno, Taliansko
To je Da Vinciho Posledná večera.
Britské bomby zničili tri steny a strechu.
Cassinský kláštor založil v roku 529 svätý Benedikt.
Toto je z februára.
A toto je Monte Cassino v marci, po tom,
ako sme naň
Pán prezident, faktom je, že vojna dospela do štádia,
keď sú kriticky ohrozené najväčšie poklady ľudstva.
Profesor Stokes, pochopte to. Je vojna.
Ľudia prichádzajú o životy A niekedy spolu s tým... aj o poklady.
Áno, pane. Ale to nie je všetko.
Toto je oltár z Ghentu.
Vzácna pamiatka katolíckej cirkvi.
Už vieme, že ho ukradli nacisti.
Musíme túto vojnu vyhrať. Aj vyhráme.
Pamätajme ale aj na vysokú cenu, ktorú zaplatíme,
ak dovolíme zničiť samotné základy modernej spoločnosti.
Pozrime sa, ako na tom sme.
Tu sú Rusi...
Spojenci sú tu... a tu.
O pár mesiacov, ak Boh dá, sa všetci stretneme v Berlíne.
Na to si musíme prekliesniť cestu
na západ cez Poľsko, Maďarsko a Rakúsko.
Na sever cez Rím a Florenciu
a na východ cez Paríž.
Položme si ale otázku:
Kto sa postará o to, aby socha Dávida naďalej stála?
Aby sa Mona Lisa ešte usmievala?
Kto ich ochráni?
Veru, profesor, to je pádny argument.
Čo navrhujete?
Aby vzdelanci mladí duchom spojili sily, išli tam a identifikovali vzácne diela.
Naši mladí vzdelaci tam už sú... v boji.
- Máte rodinu? - Mám manželku a malého syna.
Zrejme vás žiadam o veľkú obeť. Marec 1944, New York City
Spravím, čo bude v mojich silách.
To bude paródia na Michelangela?
Jedine ak by si to robil ty.
Si hladný?
- Pozývaš? - Pozýva Strýko Sam.
- Ako sa má Penny? - Dobre.
- Potom pochybujem o jej vkuse. - Ona tiež.
- Ale asi si zvykla. - Stále si ešte zvyká.
Chceš sa zapojiť do vojny?
- Pamiatkári? - Podpísané samým Rooseveltom.
To vidím.
Zostavujem tím, čo by zachránil to, čo ostalo,
a zistil, čo zmizlo.
Nie si na to trochu pristarý?
Som.
Chceš na vojnovom území hovoriť chlapcom,
čo môžu odpáliť, a čo nie?
- Taký je plán. - Dobre, koľko nás bude?
- Zatiaľ šesť. - Ježiši!
- S tebou sedem. - No to je oveľa lepšie.
Základ dosteneme v anglickom Shrivenhame, kde počkáme na rozkazy.
Základ...
Základný výcvik.
My?
Bože...
Potrebuješ mať v Anglicku zástupcu.
- Mám. Donalda Jeffriesa. - Je to ožran.
- Ty si ožran. - Pravda. Podaj mi fľašku.
Nie je Donald Jeffries v base?
Nie. Pustili ho, keď mu otec splatil tie dlhy.
A jeho žena? Ostala s ním?
Už ho mala dosť.
Kedy začíname?
PAMIATKÁRI
Ďakujem.
- Rád vás vidím! Frank. James. - Donald.
- Chlapci sa už nevedia dočkať. - Spravili z teba poručíka?
- To už musia byť poriadne zúfalí. - Ešte že ťa nepočul Churchill.
- James, ako sa má tvoja ženuška? - Dobre.
Vraj ti posiela pusu, ale nemám chuť ti ju doručiť.
- Tak si potrasme rukami. - Tebe sa trasú stále.
Kdeže. Už nepijem.
- Odkedy? - Od 9:00 ráno.
Gratulujem.
Ďakujem, vojak.
Vojak Epstein z New Jersey.
Nehovor. Odkiaľ presne?
Newark. Severná časť.
- Si z Newarku? - Á
- Myslel som si. - Naozaj.
- Narodil som sa v Nemecku. - ... v severnej časti Nemecka?
- Akí sú kolegovia? - Hotoví olympionici.
Je tu architekt z Chicaga, seržant Richard Campbell.
A francúzky poručík, Jean-Claude Clermont.
Pred vojnou bol riaditeľom Vysokej Školy výtvarných umení v Chalete.
- Je tu Preston? - Vojak Preston Savitz?
Vojak? Podľa mňa nevidí najlepšie.
Veru nie.
A nakoniec náš sochár, seržant Walter Garfield.
Je to trieda. Pracoval som s ním na pamätníku I. svetovej vojny
čo stojí v St. Louis.
- V St. Louis? - Hej, Stokes!
- Ako sa máš, chlapče? - Ahoj, Walter.
- Akí sa tu o teba starajú? - Ále, ujde to.
Myslel som, že budú starých chlapov trochu šetriť.
Prekážkovú dráhu nemám práve v láske.
Nie je to také zlé.
Plazíš sa po bruchu, zatiaľ čo ti tínedžeri
strieľajú ponad hlavu slepými nábojmi.
- Máš pravdu aj nie... - Ako to?
- Á- Ale?
Nestrieľajú slepými.
Stretneme sa po omši. Povieš to aj ostatným?
Nenechaj sa dovtedy zastreliť.
Predpokladám, že viacerí sa už poznáte.
Ak nie, spoznáte sa na základnom výcviku.
Vybral som vás buď ja alebo poručík Jeffries
pretože potrebujeme vaše vedomosti a vaše schopnosti
na to, aby sme našli a zachránili budovy, pamiatky a umelecké diela.
Zapnite tú mašinku.
Vedel si, že po nás strieľajú ostrými?
Áno.
Náš obľúbený diktátor.
V devätnástich, než napísal romantický román Mein Kampf,
vyletel z Akadémie výtvarných umení vo Viedni.
- To maľoval Hitler? - Nie je to zlé.
- Ani dobré. - Túto fotografiu sme dostali od OSS.
Model plánovaného Führerovho múzea,
ktoré majú vybudovať v jeho rodnom Linzi, v Rakúsku.
Führerovo múzeum?
Bolo by jedným z najväčších na svete.
- To chce kopu umeleckých diel. - Presne.
Vieme, že ich kradnú z Amsterdamu, Varšavy a Paríža.
Francúzi ich ukrývajú, Nemci hľadajú a berú.
Preto Hitler nebombardoval Paríž.
- Bombardoval Londýn! - Veď ja viem.
- Už začali s výstavbou? - Nie, to je to.
Ukradnuté umelecké diela niekde ukrývajú.
Zrejme niekde v tejto oblasti a na východ od nej.
Naši chlapci im teraz podkúrili v Normandii,
to znamená, že čoskoro poputujeme cez prieliv do Francúzska.
- Kedy? - Čoskoro.
James má v Paríži priateľa. Je to riaditeľ Národného múzea.
- Ak ešte žije. - Ak ešte žije, bude možno tušiť,
kde sú ukryté francúzske diela. Potrebujeme tie informácie.
Poručík, preplavíte sa cez prieliv do Deauville,
odkiaľ vás spojka menom Emile dostane do Paríža.
Ešte že hovorím plynule po francúzsky.
Príde aj na zabíjanie? Neviem, ako vy, ale ja mám chuť niekoho zabiť.
- Chceš zastreliť Hitlera, vojak? - Nebránim sa tomu.
A Richard, ak ma ešte raz oslovíš "vojak", zastrelím teba.
Dobre. To je všetko.
O pár dní sa nalodíme.
Aj keď sa vojna chýli ku koncu, nie je o nič menej nebezpečná.
Teda, kráčajte opatrne, zbytočne neriskujte
a pamätajte si, že váš život je cennejší, než nejaké umelecké dielo.
Júl 1944, Normandia, Francúzsko
Seržant, poviete nám, kde je hlavné velenie?
- 'ste došli? - Áno.
'dete rovno das 400 metrov. 'kolo jedálne.
Vďaka!
Čo vravel?
Prečítajte si tie rozkazy, plukovník.
Mám na háku! Viem, čo sa tam píše:
- "Nebúrajte staré barabizne. " - Ale...
Neskáčte mi do reči, poručík!
Myslíte, že napíšem list nejakej matke, že jej syn zomrel preto, lebo ktosi
nechcel zbúrať starú kostolnú vežu?
Nie, nenapíšem!
Berte si to späť.
Ešte niečo?
Nie, pane.
Podľa mňa to ušlo.
Vyzerá to na dlhú cestu.
Nestojte tam.
Poďte ďalej.
Čo tu robíte?
Hľadal som vás.
Sadnite si.
Viete, prečo som tu?
Máte brata. Peter, však?
Áno, máte.
Ste si blízki?
Je to môj brat.
Prečo ste nepovedali, že bojuje za hnutie odporu?
Nebojuje.
Už nie. Dnes ráno ho zastrelili.
Snažil sa ukradnúť nákladiak.
Nákladiak obrazov, čo mali ísť do Nemecka.
A zastrelili ho.
Ako sa podľa vás o tom aute dozvedel?
Pochopte, Claire...
Keďže poznáte múzeum
poznáte zberateľov a vyznáte sa v umení,
ste pre mňa cenná.
Ale nepochybujem o tom, že keby som dal tento byt prehľadať,
našli by sa tu veci, ktoré by našu spoluprácu nadobro znemožnili.
Mám?
Robte, ako chcete.
Chcem.
Ak zistím, že ste v tom zapletená, nevyhodím vás.
Vydám vás SS. Vyjadril som sa jasne?
- Chcem jeho telo. - Budete ho musieť hľadať na dne Seiny.
Deauville, Francúzsko
Pán Granger?
Už som báť začínal.
Myslel som, že ste Vichy a ja som zlé miesto.
- Hovoríte po anglicky? - Áno.
- Tak hovorte po anglicky. - OK.
Je šanca, že ma zveziete do Lisieux?
- Kdeže, poručík. - A nenájde sa u vás rádio?
Nie, pane.
Cigarety Lucky Strike, hotovosť, čižmy č. 11.
- Aké nosíte číslo? - 9.
Hej, Sam!
Sam!
Epstein, hej!
Zdravím, poručík.
Nevieš, ako rád ťa vidím! Kam to ideš?
Nacisti chceli opustiť mesto. Nechali tam pár vecí.
Dúfam, že ich nechali na pláži.
Nie, pane. Zavolali ma, lebo viem po nemecky.
- Tlmočíš? - Nie. Aspoň kým nie sme v Nemecku.
Škoda.
Kto je tvoj priamy nadriadený?
- Vojak! Hľadám majora Fieldinga. - Áno, pane.
Tam je. Major Fielding!
- Stokes! - John, ako sa darí?
- Bál som sa, že ťa nenájdem. - Už som tu. Čo ste našli?
Pozri na to.
Myslím, že to je Monet...
To je Vermeer.
Preto som žiadal o teba.
Dostali sme celý nemecký konvoj, čo upaľoval do Vernonu.
Takýchto máme celý tucet.
Tucet obrazov?
Tucet debien.
V niektorých je aj 30 malieb.
- Môžem s tými Nemcami hovoriť? - Neviem. Môžeš?
Spýtaj sa ich, ako k nim prišli.
A či je takýchto nákladiakov viac.
Opýtaj sa ešte raz.
- Ďakujem. - Veľa šťastia.
Vraj mierili do mesta Siegen.
- Siegen? - Áno.
- Smeruje tam päť nákladiakov. - Päť áut?
- On to povedal? - Nie.
On. To je ich veiteľ.
Vymenili si uniformy.
Dočerta.
Keď stretnem Hitlera, pozdravím ho od vás...
pán kapitán.
Sme murárska rodina. Môj otec, jeho otec...
- Ja som chcel ľahší život - Áno.
Je vznešné pracovať v špine.
Viete, James...
vaša francúzština nie je bohvie čo. Kde ste sa ju učili?
Raz tu, raz tam...
- Chvíľu som študoval v Kanade. - V Kanade?
V Montreale.
Vidím ťa, Stahl!
Kam sa chceš skryť?
Vidím ťa!
St. Lo, Francúzsko
Chlapi, hádajte, koho sme našli!
- Pamätáte si Sama z Newarku? - Jasné.
Vykľul sa z neho tlmočník.
- Ale oficálne je šofér. - Kde je Campbell?
Savitz ho zastrelil.
Už vieme, že to nerobia náhodne, ale systematicky.
Každá z týchto malieb je majstrovské dielo.
Všetko smerovalo do nemeckého mesta Siegen.
Teraz, keď nacisti utekajú, berú všetko so sebou.
Musíme sa teda dostať tak blízko k frontu, ako sa len dá.
Preston...
Ty a Campbell choďte do Belgicka. Konkrétne do Ghentu.
- Čo je v Ghente? - Býval tam oltár.
- Vzali si Ghentský oltár? - Pôjde aj Garfield?
Nie. Garfield...
Ty a Jean-Claude sa priblížte k Nemecku, ako sa len bude dať
v meste Aachen.
Ráno vyrazíme.
Prečo si so sebou nevezmete Sam z Newarku
A ja vyrazím do iného skvelého mesta. Bruggy.
Keď som bol mladý, bol som sa pozrieť na Madonu.
Zdá sa, že skončíme spolu, kamoš.
Asi nie je nemecký, ale hádam sa hodí.
Úplne postačí.
Toto je čo?
Niečo nové o Grangerovi?
Vraj práve oslobodili Paríž, teda sa čoskoro niečo dozvieme.
Zapoj to tam.
- To ma podrž. - Nie som len pekný, ale aj šikovný.
Ako ti to ide, Edison?
Odniesol by si to rádio k chlapcom? Vyskúšame, či ten šrot funguje.
Jasné.
- Frank, chcem sa ti poďakovať. - Za čo?
Za druhú šancu.
Všetci sme to do istej miery posrali, kamoš...
- Ty si len... - Len som tú mieru prekročil.
Si tu, lebo si na túto prácu najlepší.
Nie z tvojej milosrdnosti?
Tak trošku.
Pamiatkárske rádio sa chystá prebudiť k životu.
- Dúfam, že nám pustí hudbu. - Volá Londýn, volá svoje lode na mori.
Počujeme ťa dobre.
- Kam až siaha more? - To zistíme zajtra.
Už aby som tam bol.
Ste tam všetci?
Áno.
Počúvajte, kolegovia,
myslím, že by som vám mal povedať pravdu.
Nik neráta s tým, že táto misia uspeje.
To by nám povedali, keby mohli byť úprimní.
Veď koho zaujíma umenie, keď ľudia zomierajú.
Ale mýlia sa.
Práve kvôli tomu bojujeme.
Kvôli kultúre...
a spôsobu života.
Môžete vyhladiť celú ľudskú generáciu.
Môžete im vypáliť domovy do tla. Nejak sa to všetko obnoví.
Ak ale zničíte ich diela, ich históriu...
Akoby ani nikdy neboli.
Ostane len popol.
Práve to chce Hitler.
A také niečo jednoducho nemôžeme dopustiť.
Uvidíme sa ráno.
Mám z toho depku.
Chcem spraviť prípitok.
Páni, podľa mňa ste... comme ça.
A som pyšný na to, že som pamiatkár.
Keď vojna vypukla, chcel som byť bojovým plotom... bojovým pilotom.
Ale mám slabé oči. Nepočujem dobre.
Toto je jediný spôsob, ako som sa mohol zapojiť do boja.
Nepatrím medzi smotánku
a ani nedostanem také ocenenia, ako máte vy,
ale už som sa s tým zmieril.
Toto je náš čas.
Moja krajina vám ďakuje a ďakujem vám i ja.
Jebať Nemcov!
Čaká ich spoločnosť v base.
Na pamiatkárov.
- Na pamiatkárov. - Na pamiatkárov.
Máš deti?
Dve. Jedno má 12 a druhé 9 rokov.
- Chlapec a dievča? - Dve dievčatá.
- Dve dievčatá... - Viem.
Mám syna.
Sedemnásťročného. Je s...
Je na severe v hnutí odporu.
- Na severe? - Áno.
- Tam je to teraz divoké. - Veru je.
Sú to ťažké časy.
Áno. Ťažké.
Lietate rád?
Paríž!
Meškám?
Asi tak štyri roky. Ako sa máš, James?
Ahoj, René.
Koľko diel ste uchránili?
Národná zbierka je v bezpečí.
Ale tie súkromné...
- Sú všetky preč. - A čo majitelia?
Židovskí zberatelia na ne stratili zákonný nárok na základe dekrétu.
Göring sem chodil ako do obchodu!
A ich bral?
Domov. Do Nemecka.
Takže, René,
americká armáda by rada pomohla dostať ich späť.
To od teba rád počujem.
Kde začneme?
U Claire Simone!
Claire Simone?
Dúfal som, že porozrávam s vami umenie...
kradnuté umenie.
Áno?
Chcem predstaviť seba silno. Volám sa James Granger
a som kurátor stredovekého umenia v Met.
V New Yorku.
Viem, kto ste.
Teda... viete, že chcem pomôcť vám.
Nič neviem.
A prestaňte przniť francúzštinu!
...či ako voláte ten jazyk, ktorým hovoríte.
Keby nebolo nás, hovorili by ste po nemecky.
Nie.
Keby nebolo vás, bola by som mŕtva.
Ale stále by som hovorila po francúzsky.
Dobre.
Takže...
Ako vám pomôžem ukradnúť umenie, čo nám ukradli?
To nie. Mám ho pomôcť dostať späť k vám.
Zaplniť múzeum, áno?
Vraj ste počas okupácie pracovali v Jeu de Paume.
Správne.
Zaujíma ma, čo ste tam videli.
Göring tam bol viac než 20 krát.
Bral si, čokoľvek chcel.
- Kam ich odviezli? - Kto vie?
Podľa mňa vy áno.
Rozprávali ste sa s Reném.
Boli ste tam po celý čas?
Veď som kolaborantka. Nepočuli ste to?
Dovolila som Nemcom kradnúť naše diela.
To preto ste tu?
Čo myslíte?
Myslím, že ste spolupracovali s odbojom.
A myslím, že ich presvedčím, aby vás pustili.
Prečo?
Viete, kam diela odvážali?
Kto sa pýta?
Kurátor z Met?
Naložili sme oltárne tabule do auta a poslali do Bruselu aj s dvoma kňazmi.
Nemci ich ale našli a vzali ich.
Môžem s tými kňazmi hovoriť?
Zastrelili ich.
Aby sme ich našli, musíme sa pripojiť k Tretej armáde a vstúpiť do Nemecka.
Je to naša hlavná priorita, Preston, chápeš?
Nacistom ho nenecháme.
Nájdeme ho.
- Viem. - Buďte opatrní.
Píše sa tu, že ten oltár je jedno z najžiadanejších umeleckých diel.
Ako si to dokázal prečítať?
- Veď je to po anglicky. - Viem.
Ale nevedel som, že vieš čítať.
V pohode!
Sam, kedy si odišiel z Nemecka?
1938.
Mal som 13 rokov.
Išli ste celá rodina?
Len rodičia. Dedo ostal.
- V akom meste? - Karlsrue.
Je tam slávne múzeum.
Má jeden z Rembrandtových autoportrétov.
Vidíš, si rodený pamiatkár.
- Ten obraz som ešte nevidel. - Ani ja.
Mali sme to zakázané.
Dedo mi vždy vravel, že nejdeme preto, lebo som primalý.
Potom...
Potom vypukla vojna...
A Hitlerovi zrazu bola primalá celá Európa.
Počul si ešte o svojom dedovi?
Naposledy pred štyrmi rokmi.
Odviezli ho.
- Kam? - Do Dachau.
Ako ti to ide?
Čo sa deje?
Asi tu máme malý problém.
Malý?
Mám nápad.
Zložíme zbrane,
ty pôjdeš svojou cestou,
a my zas svojou.
Pekne priateľsky.
Nevie po anglicky!
Ani slovíčko.
Dobre.
- Môžeme si sadnúť... - Môžeme...? - Sadni si na chvíľu.
Dobre.
Nefajčím.
- Vezmi si cigaretu. - Ja nefajčím!
Vezmi tú prekliatu cigaretu!
John Wayne.
Nemali by sme ho zajať či niečo také?
Nikam neujde.
Čo vzali?
Bustu Karola Veľkého a relikviár s Máriiným rúchom.
Dobre. Kam až na východ?
Jeden z veliteľov spomínal mesto Merkers.
Merkers?
- Prosím... nič proti vám nemáme. - Ani my proti vám.
Nenecháme si ich, vrátime ich vám.
Otče...
Pozor!
Dobre.
Jeden z nás ho zamestná a druhý ho tam prekvapí.
To znie ako dobrý plán.
- Dobre. Ja ho prekvapím. - Ja ho prekvapím.
- Máš rodinu. - Aj ty.
Dobre! Ty ho zabav a ja sa o neho postarám.
Dobre.
Ešte som nikdy nikoho nezastrelil.
- Je to ľahké. - Ty áno?
Chystám sa na to.
Dobre. Ja strieľam, ty ideš.
- Zlož zbraň! - Nie, nie!
Doriti...
Doriti, doriti!
Poď! Doriti.
- Mali by sme si to nechať pre seba. - To bude najlepšie.
- Dobrý večer! Kto vám velí? - Plukovník Langton, pane.
Vezmem vás za ním, poďte.
Potrebujem hovoriť s plukovníkom Langtonom.
- To som ja, poručík. - Donald Jeffries, pane. Teší ma.
- Venujete mi chvíľu? - Prehovorím vás na koňak?
Prehovorili by ste ma ľahko, ale nie, ďakujem.
- Nesiete nám zlé správy, poručík? - Nie, nie, pane.
- Iba by som sa rád dostal do mesta. - Ktorého? Do Brúgg? Načo?
Plukovník, mám za úlohu chrániť umenie,
aby, keď táto vojna skončí, ešte nejaké ostalo.
V Bruggskej katedrále je Michelangelova Madona s dieťaťom,
jediná socha, ktorá opustila Taliansko ešte za jeho života
a dúfam, že ju zajtra uvidím stále stáť na mieste.
Máte neobvyklú úlohu, poručík.
Možno mám pre vás dobrú správu. Nevstúpime do Brúgg.
Dohodli sme sa so starostom.
Blížime sa k mestu. Nemci odchádzajú,
teda keď sa tam dostaneme, k stretu dôjde mimo mesta.
Ak nám neujdú. Sú rýchli.
Videli ste toto, plukovník?
Nemci zničili Florenciu.
- To isté spravia s Bruggami. - Nie, plukovník, nespravia.
Nie sme v Taliansku.
Vojna sa chýli ku koncu a títo Nemci sa len chcú dostať domov.
Nebudú ničiť nejaké dediny. Sú na úteku.
Ak mi napriek tomu dáte aspoň dvoch mužov...
Nemci nemajú čas, nemajú muníciu... Nemajú ani len tanky!
Nie, nebudem riskovať boj v uliciach.
Ctím si našu dohodu. Dokončíte svoju prácu v katedrále, keď vstúpime do Brúgg.
Pochopili ste?
Chápem.
Ešte niečo?
Nie, pane. Ďakujem.
Vie niekto z vás po anglicky?
Ste katolík, poručík?
Dnes večer áno.
Drahý otec,
žasol by si nad dobrodružstvami, čo som zažil s týmito dobrými mužmi.
Pripomenulo by ti to našu hru na hľadanie pokladov, keď som bol malý.
Ale namiesto píšťalky alebo vĺčika
sú našimi odmenami Rembrantove a Rubensove obrazy.
Je to zvláštne, že na mieste, kde vládne smrť sa cítim živý ako nikdy predtým.
Opakujem si v myšlienkach príbehy,
ktoré rozprávajú ulice o Madoninej dlhej ceste do Paríža,
a jej triumfálnom návrate po páde Napoleona.
Vidíte jej bielu ruku nežne držiacu chlapčeka,
ktorou ho chráni pred osudom, ktorý ho čaká.
Viem, že v čase vojny sa moja práca zdá byť bezvýznamná,
a možno aj je.
Ostávam ale usilovný a verný svojmu presvedčeniu,
že veľké diela by nemali patriť jedinému jednotlivcovi.
Prinajmenšom v duchu nie.
Madona je rovnako moja ako bola Napoleonova.
a jej ruka ma chráni pred osudom,
ktorý ma čaká.
Otec, viem, že som ťa sklamal.
Nechcem sa vyhovárať, ale moje zločiny pramenili z mojich vlastností,
ktoré som našiel na dne fľaše.
Nikdy som ti nechcel ublížiť.
Prosím ťa o šancu dostať sa späť na piedestál, kam si ma kedysi vynášal.
Možno zas dosiahnem, aby si bol na mňa hrdý. Tu, pri Madoniných nohách.
Som pokorený... a vďačný.
A túžim po domove.
A odpočinku.
Veľmi si potrebujem odpočinúť.
Napíšem ti, keď budem môcť. Nech ti dá Pánboh zdravia.
Donald.
Postarajte sa, aby to jeho rodina dostala.
Postarám.
Ďakujem.
Poručík, vravel som mu, nech tam nejde. Bol ale tvrdohlavý.
- A Madonu vzali? - Áno.
Mal by som ju dostať späť.
- Čo si zistil? - Jedno z detí hovorilo o meste Merkers.
Mohli tam voľačo uskladniť.
- Merkers? - Áno, M-E-R-K-E-R-S.
- Merkers. - Mám to.
- Nejaké správy od Grangera? - Stále nič.
Tu je hotové božie dopustenie. Neprejdeme tadiaľto.
- Počkáme v Saint Metz. - Prídem tam za vami.
- Donald mal pekelnú smolu. - Pekelnú.
- Čo sú všetky tie veci? - Životy ľudí.
- Akých ľudí? - Židov.
Sú preč.
Ako ste sem prišli?
Som špiónka, zabudli ste?
Už sa nevrátia.
Viete, Claire, mám za úlohu hľadať diela a vracať ich na svoje miesta.
A toto vyzerá ako dobrý začiatok.
December 1944 Bitka o Bulge
To je dobré. Naozaj dobré.
A toto všetko prekonáva.
To, že je vojna, neznamená, že si nemôžeme dobre zajesť.
- Čo to máš? - Správy z domu.
Budem musieť niekomu zhabať fonograf.
- Zdravotník! - Tu som!
Našli sme ho pri ceste. Dostal to do hrude
a silno krváca z nohy. Má na nej škrtidlo.
Dajme mu dole košeľu, nech vidím, aké je to vážne.
To bude dobré, synku. Dáme ti trochu morfia...
Doneste mi sem morfium!
- Ako sa volá? - Neviem.
Ahoj, tatko! Veselé Vianoce!
Mám tu pár potvoriek, čo by ťa chceli pozdraviť.
Zaželajte dedkovi veselé Vianoce.
- Veselé Vianoce! - Veselé Vianoce, dedko!
Pripravení? A...
Môžete mu dať dole škrtidlo, poručík.
- Bude v poriadku? - Bude.
Zoženieš môjho pomocníka? Joe, donesieš mi už to morfium?
Ja idem po pomocníka.
Čoho sa tak bojí?
Že si ich necháme. Ako Rusi.
Rusi si diela nechávajú?
Prišli o 20 milliónov ľudí, Frank.
Vytvorili Trofejný oddiel.
Nechávajú si všetky ukradnuté diela. Ako odškodnenie.
"Trofejný oddiel", aká elegantná prezývka.
Ako "pamiatkári"?
Dostal som list od Donaldovho otca.
Vraj mám byť hrdý na to, že vďaka mne Donald získal späť svoju dôstojnosť.
Necítim sa veľmi hrdo.
Vypytoval som sa na Madonu. Ani neviem, kde ju máme hľadať.
Musíme zistiť, čo Claire vie, James.
Som blízko, Frank.
Dobre.
A prišli nám do toho Rusi.
Naložte Nemcov do auta.
Dajte im trochu chleba.
Opatrne s tými maľbami.
Chytajte ich len za rám.
Rámy sa dajú vymeniť.
- Pozrite sa na to. Viete, čo to je? - Nie.
Je to priamy rozkaz. Dekrét Nero.
Napísaný a podpísaný Hitlerom.
Píše sa tam, že ak zomrie a Nemecko padne,
všetko zničia.
Všetko!
- Kam tie diela vzali? - Do Nemecka.
Chápete, že tu som, aby som vám pomohol?
Chápem. Ale tu nie ste v Nemecku.
- Moji ľudia áno! - Vašich ľudí nepoznám.
- Musíte niekomu dôverovať! - Áno, vy mi diktujte, komu.
Remagen, Nemecko
- Čo varíte? - Vši.
- Dekrét sa nazýva Nero. - Prečo?
Granger nastúpil na vlak naložený dielami, čo ide do Nemecka.
Vraj ak Hitler zomrie, zničia mosty,
železnice, archívy a umelecké diela.
Ježiši!
- Takže väščina ide do Siegenu? - Vieme, že do Merkersu a Siegenu určite.
- To je kopa umenia v niekoľkých mestách... - Čo to ješ?
- Moriak z domu. Chceš? - Nie.
Garfield, ty a Jean-Claude pôjdete do Merkersu.
A my do Siegenu.
Dúfajme, že dovtedy nik nezabije Hitlera.
Nemyslel som, že to niekedy poviem.
Stretneme sa v Norimbergu.
Bolí to? Musí to byť veľmi bolestivé.
- Takže ste umelci? - Nie, sme zberatelia z New Yorku.
- Tento muž je architekt. - Vždy som chcel vidieť New York.
Najúžasnejšie mesto na svete.
- Videli ste Mníchov? - Nie, ale čoskoro uvidím.
- Čo povedal? Čo povedal? - Vraj ma nemáte hnevať.
Dobre, dobre, pokračujme.
Mám synovca, čo v Paríži študoval umenie.
Žije len pár míľ odtiaľto. Mohol by vám pomôcť.
- Je vojak? - Bol vojak, ako vy. Ale on bol dobrý.
Teraz ste všetci čistí ako ľalie...
Dobre, dobre...
Máme tu hostí!
- Ako dlho ste boli v Paríži? - Študovali ste v Paríži?
Dva roky. Ja i manželka ho milujeme.
- Máte tu nádherné obrazy. - Kiež by.
Mám len repliky. Cézanne, Renoir...
Sú dobré.
A kde ste študovali vy?
Harvard. Študoval som moderné umenie.
Hľadajú umelecké diela. Chcú zachrániť historické kusy.
To je v čase vojný úctyhodné.
Máme dôkazy, že SS odvážala z Francúzska umelecké diela a ukrývala ich.
Povedal som im, že by si im mohol pomôcť.
Bol som v SS... Bol som vojak, ako vy. Ak vám nejakým spôsobom môžem pomôcť...
Poznáte zberateľa menom Rothschild?
Rothschild?
Má jednu z najväčších zbierok na svete.
- Francúz, však? - Žid.
Nepoznám ho.
- Rozumie vaša pani po anglicky? - Nie, nie.
Dobre.
Na zadnej strane Cézannovej maľby je napísané "Rothschild".
- To bol dar. - Aj ten Renoir?
- Heil Hitler! - Heil Hitler!
Heil Hitler.
Vojak, kde je Siegen?
Ste v ňom, poručík.
Mala to byť táto odbočka. Čert vie...
Možno to bola tá pretým.
Ak uvidíme zvonicu, tak už sme ďaleko.
- Čo navrhuješ? - Že by sme tade nemali ísť ďalej.
Stoj!
Žrebec.
- Pozri na neho. - Krásavec.
Je jazdecký.
Ach, nič pre teba nemám.
- Daj mu cigaretu. - Chceš cigaretu?
Asi je nefajčiar.
Jean-Claude!
Dopekla! Dopekla!
- Kam si to dostal? - Bože!
Prekliaty skurvysyn!
Debilný spôsob, ako sa dať zabiť! Kurva!
Pomoc! Pomôžte mi!
Prosím!
Keď som s začínal misiu, pýtal som sa, či sa naozaj môžeme nazývať vojakmi.
Riskujeme rovnako, ako tí mladí muži, čo bojujú a zomierajú?
Podľa mňa bola tá otázka na mieste.
Toto si vezmi a daj to mojej žene. Nechcem, aby na tom bola krv.
Jean-Claud, vydrž, bude dobre.
Už vojnu len nepozorujeme. Aktívne sa jej zúčastňujeme.
A srdce nás bolí rovnako, ako ostatných vojakov.
Keď sme prišli o Donalda Jeffriesa,
získali sme právo nosiť uniformu.
Teraz sme prišli o druhého muža.
Na začiatku som povedal, že žiadne dielo nie je cennejšie, ako ľudský život.
Posledné mesiace ukázali, že som sa mýlil.
Toto sú naše dejiny. Nik nám ich nesmie vziať ani zničiť.
Treba ich udržiavať a obdivovať,
ako to robili títo odvážni muži.
Musíme našu úlohu dokončiť. Dlžíme im to.
Walter, ak chceš, môžeš sa vrátiť do USA.
Nik ti v tom nebráni.
To mi nepomôže. Chcem to tu dotiahnuť do konca.
Dobre.
Dobre, pozrime sa, kde sme.
Stokes, toto mám od toho esesáka, čo bol v Paríži.
Je to mapa. Ináč, mal dom plný kradnutých obrazov.
Nechápem.
Siegen... Siegen. Bol som tam, nič tam nie je!
- Merkers? - Merkers...
- Tam vlak nechodí. - Nie je tam ani letisko?
- Nie. Bernterode, Salzburg. - Pane, to nie je Salzburg.
Salz znamená soľ. Soľná baňa.
Kalium je draslík.
Každé mesto má vedľa nakreslený symbol.
V Bernterode sa ťaží draslík. V Merkerse sa ťaží soľ.
Altausee, soľná baňa.
- Siegen... - Meď.
Áno, v Siegene je baňa na meď.
Milý James,
včera sme našli 16 tisíc stratených diel
skrytých v nemeckej medenej bani.
Zdá sa, že Nemcom viac záležalo na maľbách ako na ľuďoch.
Po Madone, ktorá stála Donalda život, ani stopy.
Možno ale budeme mať viac šťastia v ďalšej bani, v Merkerse.
Priložil som rozkaz na presun. Potrebujeme ťa tu,
keďže sme prišli o Jeffiresa a Jean-Claudea.
Šťastnú cestu.
Viktora Stahla zatkli v Tréves
- Dobrý deň, pane. - Dobrý deň.
- Dáte si so mnou kávu? - Nie som si istý...
- Jednu kávu. - Áno, madam.
Normálne vás nespoznávam.
- To ten účes? - Nie!
Ešte som vás nevidel usmievať sa.
James, je apríl a sme v Paríži. Nepočuli ste o tom?
- Sú o tom aj pesičky. - Naozaj?
- Hľadáte niečo pre manželku? - Pre manželku?
Všetky ženy milujú fancúzske parfémy.
- Aj Francúzky? - Iste. Hlavne Francúzky.
- Píšete manželke každý deň? - Nie.
- Prosím. - Vďaka.
- Ale píšem jej. - A ste dobrý manžel?
- Rád by som si to myslel. - V nočnom Paríži
nájdete na ulici veľa dobrých manželov.
- Tak... je vojna... - Je to Paríž.
Sardinky...
Krekry...
- A nejaká mäsová konzerva. - Chystáte oslavu?
Nie. Robím si zásoby.
Včera som dostal rozkaz na presun.
Idem na východ.
- Do Nemecka? - Do Merkersu.
Je tam baňa. Tam sa stretnem s ostatnými.
Áno, čítala som o nich. Našli diela.
- Veľa diel. - A vrátili ich?
To, čo sa dalo. U mnohých stále nevedia, čo sa stalo s majiteľmi.
Kedy odchádzate?
Zajtra ráno.
Dnes večer by sme to mali osláviť.
Tu je moja adresa.
Vy doneste mäsovú konzervu, ja donesiem víno.
Ako sa mám obliecť?
Spoločensky, samozrejme.
Spoločensky. Samozrejme. Ako som predpokladal.
Je otvorené.
- Nežartovali ste. - Nie.
- Nikdy nežartujem. - Toto je najlepšie, čo mám.
Neotvoríte víno?
Niečo som priniesol. Syr... Syr Brie...
- A croissanty. - Dobre. Veľmi francúzske.
- Spravila som kurča. - Kurča?
Áno.
O chvíľu bude hotové.
Prosím. Oblečte si toto.
Viete, ak vás vo Francúzsku
pozvú na spoločenskú udalosť, musíte sa na to primerane obliecť.
Ladí mi k očiam.
Môžete si ju nechať.
Ďakujem.
Rosenberg, Göring...
Lohse, von Behr...
Toto sú kľúčové osoby ERR, Rosenbergovej špeciálnej skupiny.
V roku 1940 začali židovskými zberateľmi.
- To je Stahl. - Ten gazda z SS.
Gazda?
Tu s Göringom čakajú na odoslanie kradnutých diel do Nemecka.
Väčšinu diel odfotografovali, predtým než ich vzali.
Potom posielali Hitlerovi celé albumy s ukradnutými dielami.
A diela moderných umelcov? Picasso, Kline...
- Áno? - Max Ernst...
Tie pálili na dvore.
Celé stovky malieb.
Myslíte, že aj tieto obrazy sú v baniach?
Nie.
Tieto nie.
Nič viac nemám, James.
- Toto je celý môj život. - Rozumiem.
Tu sú všetky diela, čo prešli cez Jeu de Paume.
Zapisovala som si odchody vlakov, potvrdenky,
údaje o každom z diel.
Komu patrilo, kto ho vzal, kam ho vzal...
Dávala som si ku každému kusu farebné značky...
Ježiši Kriste...
Vezmite si to. Odteraz ste za to zodpovený vy.
Rozumiem.
V bavorských Alpách je jeden hrad. Neuschwanstein.
Väčšina diel by mala byť tam.
Ďakujem, Claire.
Pozdravte odo mňa nacistov, keď tam budete.
Presne to spravím.
Viete čo, mám víno... ale aj koňak.
Musím už ísť.
Mohli by ste ostať.
Ste v Paríži... veď viete.
Milujem tú kravatu.
Apríl 1945, Merkers, Nemecko
- Zdravím, páni! - Aha!
Vitaj späť, mladý pán!
- Rád ťa vidím! - Aký bol výlet?
Kde je Stokes?
Ona tu nie je, čo?
Kto?
Madona.
Ani tu, ani Siegene.
- Ona sa nájde. - Nebol by som si taký istý.
Donald bol taký hrdý na to, čo tu robíme.
Bol hrdý, že je toho súčasťou.
Nebude žiadna tisícročná Tretia ríša.
Žiadna otčina, žiadne Führerovo múzeum.
Ak k tomu Jean-Claude a Donald aspoň trochu prispeli...
stálo to za to.
- Mám ešte nejakú nedokončenú prácu. - Nájdeme ju.
Áno.
Naozaj ich chcel mať všetky.
Chcel všetko.
- Čo znamená tento nápis, vojak? - Sklad.
- Pozrieš sa, či sa tam dá zasvietiť? - Áno, pane.
Všetko v poriadku?
Sam?
Dnes v 400 metrov hlbokej bani v nemeckom Merkerse
naši vojaci našli približne 100 ton zlatých tehál, čo je
väčšina Nemeckých zásob. Zdrvujúci zásah pre Hitlera.
Skvelé správy.
Gratulujeme generálom Pattonovi, Bradleymu a Eisenhowerovi!
Hoci sa armáda o umenie veľmi nezaujíma,
o zlato sa zaujíma určite.
- Poďte mi pomôcť, vojak. - Áno, pane.
Chcel by som ti niekoho predstaviť.
Sam, toto je tvoj bývalý sused, pán Rembrandt.
Môžeš sa pochváliť dedovi, keď ho zas stretneš.
Rás vás spoznávam.
- Vybavil som nám pár áut. - Chcem vedieť, ako?
Heilbronnská baňa, Nemecko
- Veľa dokumentov... Asi pálili záznamy. - Je tu bordel ako v tanku.
- Stokes? - Áno?
- Môžeš sem na chvíľu prísť? - Áno.
Tak čo máš?
Stoj!
- Asi stojím na nášľapnej míne. - To je absurdné.
- Ako sa ti to podarilo? - Nudil som sa.
- Nehýb sa. - Fajn, ale nedokážem to večne.
- Campbell, Garfield, poďte sem! - Ako mi tí pomôžu?
- Sú architekti. - Vyznajú sa vo výbušninách?
- Vyber si: oni alebo Savitz. - No čo je?
- Všetko je tu spálené... - Ostaňte, kde ste.
Vyzerá to tak, že náš pán poručík stojí na nevybuchnutej míne.
- Ako sa mu to podarilo? - Tiež som sa pýtal.
No... bude musieť... z nej raz zísť dole.
- No, to áno. - Možno mínu oheň poškodil natoľko...
že nevybuchne.
- Ako veľmi je to pravdepodobné? - Najpravdepodobnejšie.
A ak nie, tak zrejme uvidíme... riadny výbuch.
- Koľko vážiš? - 70 kg.
Teda, myslím, že 70.
Teraz čo?
Ak sme to spravili dobre, iba z nej zlož nohu.
Dobre... Čakám, kým zamierite k východu.
- Radšej ti tu ostanem robiť spoločnosť. - To nie je nutné, Frank.
- Nemyslím. A vy? - Ja nikam nejdem.
Je mi tu dobre.
Ja... Ach, seriem na to.
Dobre, James, bude to takto.
No... Pre prípad, že by nás to odpálilo k oblakom:
Bolo mi cťou s vami slúžiť.
- Pre mňa tiež. - Súhlasím.
Tak... narátam do troch a zložím nohu.
- Dobre. - Neponáhľaj sa.
- Raz... - Ježiši Kriste!
Doriti!
Boha tvojho!
- Kam zmizlo "dva" a "tri"? - Spanikáril som.
A to ti kto kázal?
Führerovi: Katalóg Linzkej obrazárne, zväzok I.
Picasso.
To je zlato?
Zo zubov.
To je Rodin.
Altausee!
Ghentský oltár je v bani v Altausee.
Čože?
- Je tam! - Ako si to zistil?
- Sam, pomôž nám. - S čím?
- Vzali ho tam pred rokom. - Ako to vieš?
Nie je tam už ďalší záznam.
Stále tam je.
Ideme poň?
Daj Claire za mňa veľkú pusu.
To by sa jej páčilo.
- Seržant, chceli by sme ísť do Altausee. - Pokračujte rovno.
- Kam to idú tvoji priatelia? - Domov.
Nemecko sa vzadlo. Vojna skončila.
- Vážne? - Áno.
Nechystá sa nejaká párty alebo niečo?
- Ak áno, tak v Nemecku asi nie. - Hm, pravda.
Ježiši kriste... odpálili ju.
- Sú aj iné vchody? - Dva. Tiež ich odpálili.
Odpálili ich ešte pred tým, než sme prišli.
Kto vydal rozkaz? Vojna skončila!
Spýtajte sa ich veliteľa. Skrýval sa v meste.
Sam, choď so Savitzom za miestnymi a spravte nákres bane.
S Walterom omrkneme ostatné dva vchody.
Kapitán, môžem hovoriť s tým Nemcom?
Samozrejme.
- Požičiate mi cigarety? - Prosím.
Ďakujem.
- Viete po anglicky? - Áno.
- Dáte si cigaretu? - Nefajčím.
Chcel by som vám položiť pár otázok.
Myslel som si.
Prečo ste odpálili baňu?
Čo v bani bolo?
Žeby soľ?
- Viete, že vojna skončila. - Gratulujem.
Myslíme si, že v tej bani sa nachádzali umelecké predmety,
ktoré sme dostali za úlohu nájsť.
- Vyniesli ste ich odtiaľ? - Čo mi ponúknete výmenou za odpoveď?
Ako vravíte, vojna skončila.
Poslúchal som rozkazy. To nie je zločin.
Podľa Ženevskej konvencie ma prepustia a pošlú domov.
Počul som, že než vás sem poslali,
riadili ste jeden koncentrák.
- To kto povedal? - Vrabce na streche.
- Nie ste Žid, poručík? - Nie.
Tak by ste mi mali poďakovať.
Viete, ani ja nefajčím.
Moja prvá cigareta.
Túto chvíľu si zapamätám.
Čoskoro pôjdem domov.
Mám v New Yorku pekný byt na Upper West Side.
Neďaleko je bufet, čo sa volá U Sida.
Každé ráno...
prídem tam pešo, dám si kávu a obloženú žemľu
a prečítam si noviny.
Každý deň na to miesto myslím a keď sa vrátim domov, zamierim najprv tam.
Sadnem si tam a dám si žemľu s opraženou cibuľou od Sida Meldmana.
A prečítam si maličký článok v New York Times, niekde na strane...
osemnásť.
Bude sa tam písať, plukovník Wegner, že vás obesili za vojnové zločiny
a pochovali v neoznačenom hrobe.
Potom si spomeniem na túto cigaretu.
A na vás, ako tu sedíte s tým hlúpym výrazom na tvári.
Potom dopijem kávu.
Noviny dám Sidovi, aby do nich mohol baliť ryby.
A už si na vás nikdy nespomeniem.
Určite nechcete cigaretu?
Nemci to neodpálili! To baníci.
Keď zistili, čo Nemci plánujú, zablokovali všetky vstupy, aby ich zastavili.
- Môžeme sa tam prekopať. - Za ako dlho?
Deň alebo dva. Baníci nám pomôžu.
Budete si musieť švihnúť, večer odchádzame.
- Ako to? - Rozkaz zhora.
Prevezmú to tu Rusi, my máme ísť na juh.
- Zajtra tu už budú. - Už zajtra.
Možno aj skôr.
Máme nejaké výbušniny?
Hotovo! Všetci k zemi!
- Nemám to spraviť ja? - Čo vieš o výbušninách?
- Nič. - Fajn.
Choďte!
Štyri oltárne tabule?
- Jedna chýba! - Žartuješ?
Chýba nám jedna prekliata tabuľa!
Chlapi, už musíme ísť! Dúfam, že viete po rusky!
- Hľadali sme všade! - Tu nie!
- Aj tam! - Tu sme nehľadali.
- Teraz sme tu a tu je... - Áno! Áno, áno, áno!
Fajn! Tak teraz sme tu, a sem sme sa nepozreli.
Boli sme tu, tu, tu... Tu nie, tu áno, aj tu...
- Musí to byť tu! - Pomôž mi s tým.
Čo?
Ach, ja ti budem tak chýbať, keď bude po všetkom...
O tom teda pochybujem.
Dobre.
Práve si želáš, aby ťa ten Nemec bol zastrelil.
Presne.
- Kamoši, meškáme! - Idem po Stokesa.
Pôjdeme za vami, kapitán.
Stokes!
Musíme už ísť!
Stokes!
Vypadnime odtiaľto.
- Musíme ísť! - Pomôž mi s tým.
- Nie, Frank, musíme ísť! - Pomôž mi!
- No doriti! - No tak, poď!
- Musíme vypadnúť! - Pomôžte nám!
- No doriti! - Povedal som presne to isté.
Môžeme to pripísať do dlhého zoznamu Hitlerových prehier.
Chcel vziať niečo, čo mu nikdy nemohlo patriť:
životné príbehy namaľované na plátne a vytesané do kameňa.
S Rusmi v pätách,
odišli sme z Altausee s 3000 dielami,
vrátane Ghentského oltára a Bruggskej Madony s dieťaťom.
Nechali sme aj Rusom niečo, čo si môžu vziať do Leningradu.
Zamierili sme na severozápad. Savitz a Campbell leteli s oltárom do Belgicka.
Vystavili ho v Bruseli a potom vrátili do kaplnky svätého Bava.
Vďaka poručíkovi Jamesovi Grangerovi
sa niekoľko vagónov francúzskych diel nájdených v bavorskom zámku
vrátilo do Paríža.
Ďakujem, James.
Všetko od malieb a sôch
po tapisérie a dokonca šperky vraciame na svoje miesto.
Je to vlastne najväčšia súkromná zbierka v dejinách.
Našli sme 5000 kostolných zvonov,
300 historických električiek,
tri millióny kníh a tisícky židovských Tór.
To množstvo je ohromné.
Získali sme späť cez 5 miliónov objektov.
Stále ale veľa vzácnych diel chýba.
Raffaellov Portrét mladého muža. S vaším dovolením by som
rád pokračoval v pátraní po ňom.
Poručík, odpoviem vám, keď sa poradím
- s ministrom zahraničných vecí Stimsonom. - Ďakujem, pane.
- Prišli ste na misii o niekoho? - Áno, o dvoch.
O Francúza, Jean-Claudea Clermonta...
a Brita Donalda Jeffriesa, čo položil život
v Bruggách za Madonu s dieťaťom.
Poručík Stokes, mám otázku...
- Spomenuli ste Madonu. - Áno, Bruggskú Madonu.
- Michelangelovo dielo, však? - Áno, pane.
- A prišli ste o muža, čo ju chcel ochrániť. - O Donalda Jeffriesa.
Myslíte, že to za to stálo? Za sochu?
Myslíte, že by to Jeffries povedal, keby mohol?
Keby mohol...
Myslím, že áno.
A čo vy, poručík?
Ste za to zodpovedný. Tým sa dostávam k jadru veci.
Myslíte, že si o 30 rokov niekto spomenie, že tento muž
zomrel za umelecké dielo?
197*, Bruggy, Belgicko.
Áno.
- Pripravený? - Áno.
- Tak poď. - Dobre.
Pre www. titulky. com preložila LuciferAngel