РЕЙ МИЛАНД И ЧАРЛЗ ЛОУТЪН
във филма ГОЛЕМИЯТ ЧАСОВНИК
Слава Богу, размина ми се.
Какво ще правя ако в залата има пазач?
Мисли бързо, Джордж.
Провървя ми. Няма никой.
И тук охрана. Цялото фоайе е отцепено.
И сигурно имат заповед да стрелят "на месо".
Това се отнася за теб, Джордж.
Как можах да се забъркам в това?
Аз не съм престъпник. Какво стана? Кога започна всичко?
Преди 36 часа бях там долу,
пресичайки фоайето на път за работа и очаквайки първата си отпуска.
Преди 36 часа аз бях достоен, почтен и спазваш закона гражданин,
с жена, дете и хубава работа.
Само преди 36 часа, според Големият часовник.
Това е най-точния часовник на света и принадлежи на частно лице.
Зад тази гигантска карта на света се намира главния механизъм.
Часовника струва 600 хиляди долара
и показва времето във всяка точка на планетата,
Лондон, Чикаго, Хонолулу и т.н.
Синхронизиран е с всички часовници в сградата,
с тези в нашите филиали в Канзас и Сан Франциско
и с 43 задгранични представителства на организацията.
Г-не, имам един въпрос. - Да, сър.
Какво ще стане ако часовника спре? - Г-н Дженот няма да го допусне.
Добро утро, Бети. - Добро утро, г-н Строуд.
Заповядайте. - Благодаря.
Сега ще посетим изложбата, посветена на най-новите достижения
в областите, в които работи нашата корпорация.
Асансьора е за нагоре. Нагоре.
Изчакайте следващия, моля.
Привет, Джо. - Здравей, Джордж.
Здравей, Джордж. - Здравей, Лили.
Днес си много елегантна. - Благодаря.
Трябва по-често да ползвам този асансьор.
Десетия, моля. - Привет, г-це Голд.
Здравейте. - Г-не, ако обичате?
Няма да тръгнем с отворени врати. - Извинете ме.
Тази смяна ли си всеки ден?
"Светът на авиацията"
Ние проповядваме надеждност.
Самолетът е по-безопасен от ваната. Вижте диаграмата.
И при нас има хубави асансьори. Елате някой ден да ви повозя.
"Светът на изкуството"
Какво има? Няма да ви отровя.
Не ни дават да говорим в асансьора. - Г-н Дженот е забранил.
"Светът на модата"
Внимавайте.
Господа, пазете се.
Светът на новините, моля. - И аз.
"Светът на новините"
"Светът на престъпленията" - Да.
Възраст - 63. Посещава "Метрополитен Сити клуб" и "Скайвю Ланч клуб".
В банковия бизнес е от 46 години.
Очаквам го всеки момент. Щом дойде ще му кажа.
Момент. Г-н Строуд, търсиха ви от Солт Лейк и жена ви.
Дайте ми Солт Лейк. Знам, има време.
Конференцията е в 11:00.
Но г-н Дженот... - Ало, да. Строуд е.
Привет, Макс. Как си? - Но Джордж...
Наистина ли? Чудесно! Къде е бил? Аз какво ти казах?
Много е привързан към мидите. - Чакат те.
Направи се и ти на колекционер.
Питай го за какво си дава парите, за стриди или за блондинки.
Да. Имаш час и 53 минути да подготвиш материала. Браво Макс.
Току що открихме Флеминг. - Чакат те.
Грейс, обади се, че ще променим изданието.
И ме свържи с жена ми. - Джордж, само теб чакат.
Г-н Дженот ще е бесен. Времето е пари.
Флеминг е в Солт Лейк. Милнър ни изпраща статията.
А това е предисторията. И тя е за печат.
Върви, Рой. Ало?
Здравей, скъпа. Да.
Какво? Няма да се къпе и да яде овесена каша? Дай да говоря с него.
Не вярва, че ще заминаваме.
Мисли, че ще стане като миналия и по-миналия път...
както с всички пътувания, които не се състояха.
Сега ще го извикам. Джордж, баща ти иска да говори с теб.
Здравей, татко. Не вярвам, че ще пътуваме.
Този път ще направим истинска експедиция.
Какво? Знам, че не искаш, но нали ще ходим на лов.
Затова трябва да си ядеш кашата, за да си силен.
А ако не ми вярваш, погледни под възглавницата ми.
Еха! Мамо, виж! Атомен дезинтегратор!
Мисля, че го убеди, Дядо Коледа. Ще ти разкажа на обяд.
Просто познавам детската психология.
Добре, скъпа. В 12:30 часа във "Ван Берт", нали. Чао.
Днес ще разгледаме само един въпрос, увеличението на тиража.
През второто тримесечие той много падна.
След януарския рекорд от 33 милиона, допуснахме 6% спад.
Това са почти 2 милиона екземпляра.
Не можахме да обезпечим някои тиражи и да гарантираме рекламодателите.
Г-н Дженот е много недоволен. Иска идеи.
Седнете, господа. Седнете.
Възмутен съм. Дълбоко съм възмутен.
Продължителността на живота на човек е 2 081 376 000 секунди,
и всяка една е един удар на сърцето.
Часовника на живота работи, а някои редактори закъсняват.
Къде е Джордж Строуд? - Рой го търси.
Нямам намерение да чакам г-н Строуд. Обясни ли на хората какво искам?
Идеи за вдигане на тиража и то рязко вдигане.
Живеем в динамично време и имаме силни конкуренти, радио, вестници...
Трябва да предвидим тенденциите преди да са станали такива.
Трябва да сме ясновидци, нали така? - Да, г-н Дженот.
Осигурил съм ви всичко: 37 милиона бюджет, 3 600 души щат,
бюра от Рейкявик до Кайро и от Москва до Буенос Айрес.
И всичко това не работи заради една шепа глупаци.
Г-н Робъртс, имате 1 минута да ни кажете
как ще направите тиража на "Светът на новините" 100 000.
Предлагам да обявим конкурс с награди
за най-добри писма на абонатите на тема
"Как да запазим мира в световен мащаб".
Извинете. - 1 000 долара на седмица...
и голяма награда от 25 000, която...
Смисъла на този бизнес е да продава вестници и списания,
а не да плаща, за да ги четат.
Г-н Кордет, вие ще заместите Строуд докато е в отпуск.
Кажете как да увеличим тиража на "Светът на престъпленията" на 50 000.
Имам едно предложение, което може да ви заинтересува.
Нова рубрика "Разкритието на седмицата".
Г-це Перкинс. - Да, г-н Дженот?
Слушам, Кордет. Свържете ме с Бостън.
Ще предложим читателите да разкриват престъпления, но без да им плащаме.
Това ще има общообразователен аспект.
Не ни трябва да дъвчем стари новини.
Флеминг. - Какво има, Строуд?
Напомням му за Флеминг. - Онзи мошеник?
Да. Историята му ще ни позволи да продадем 100 000 броя.
Ако историята е лична, съм съгласен, но трябва да го намерите.
Вече го намерихме.
В Солт Лейк е. Ще трябва да преработим броя.
Корицата няма да я пипаме,
но ще сложим лента с надпис "Флеминг е открит".
С червени букви. Стив, дай реклама в сутрешните вестници.
Млади човече, намерили сте не точно това,
което търся, но находката ви е ценна.
Добра работа. - Благодаря.
Въпреки общонационалните тенденции,
анкетите показват, че списания се четат от 25-26% от населението.
Здравей, Джордж. Сядай.
Това е с 0.4 повече от миналия месец. Тиражите не отразяват тази тенденция.
Това ще го свърша по-късно, г-це Бланшар.
Джордж, вече си станал като бюро за находки.
Флеминг е третия за тази година. - Четвърти,
ако броим онзи тип, който се криеше в мазето си.
Другата седмица? - Кордет да му мисли.
Аз отивам във Вирджиния.
Г-н Дженот иска ти да го свършиш това лично.
Ами отпуската ми? - Отлага се.
Няма да стане. Това е медения ми месец.
Меден месец? С 5 годишен син? - Да. И знаеш ли защо?
Заради Дженот.
Преди 7 години бях заместник редактор и щастлив човек.
Открих човек, търсен от полицията на 3 щата.
Големи заглавия, увеличение на заплатата.
След това се ожених и заминахме на Индианското езеро.
Точно решавам да взема булката на ръце и звъни телефона.
Дженот иска да правя списанието "Светът на престъпленията".
Не другата седмица или утре, а днес.
И се качихме на влака за Ню Йорк.
С 50 долара на седмица добре ли ти беше?
Тогава имах повече пари от сега. А жена ми още чака медения месец.
Постави се на нейно място, Стив.
Би ли искал да си омъжена жена без меден месец? При нея това е мания.
Оттогава работя по 26 часа на ден, включително и по празниците.
Аз съм човек от плът и кръв, а не механизъм с пружинки.
Подходът ти е грешен. Дженот очаква от всеки пълно раздаване.
Правя го всеки ден. - Изключи го.
Какво правиш тук? - Опитвам се да въведа ред, скъпи.
Това ли е човека, когото нарече "досадния г-н Строуд"?
Защо те интересува? И как попадна тук?
Ами не беше лесно.
Бърлогата на магната. Светая светих на издателския бизнес.
Успях след като се сетих за личния ти асансьор.
Как премина покрай охраната? - Нали и той е човек.
Тук ти си супермена.
Мисля, че той си сверяваше часовника.
Не мисли, че одобрявам посещението ти.
Даже и по работа? А моите уроци по пеене?
Хаген се погрижи за това вчера. Трябваше да получиш чек.
Да, но той е сбъркал сумата. Ще ми трябват 2 000.
Забрави ли?
Или смяташ, че гласът ми не трябва да се развива.
Гласът ти струва точно толкова, колкото пише на чека.
Г-це Перкинс? - Да, г-н Дженот?
Кой пази личния ми асансьор? - Ще разбера, сър.
Асансьорите са натам. Изоставам с 6 минути от графика.
В 18:10 заминавам за Вашингтон и не обичам да ми пипат документите.
Това обърква секретарката ми.
Ще се видим утре вечер.
В 22:55.
Ако не бях затънал в дългове...
щях да му кажа да си купи нов часовник.
При нас няма незаменими хора, освен Дженот.
Помисли за това. - Няма смисъл.
Искам си медения месец. - Даже ако това ти струва работата?
Даже това. И ти помисли.
Да, Ърл.
Кога ще заминава? - Тази вечер.
Аз не можах да го убедя. - Ще се опитам аз да говоря с него.
И Стив, на четвъртия етаж в стаята с метлите
вече няколко дни свети една крушка.
Намери виновния и му направи удръжка от заплатата.
Маса, госпожице? - Не, търся едни познати.
Ето ги.
Още по едно?
На мен ми стига. - Барман, още два "Стингъра".
Нека бъдат три.
Не, само два, моля.
Трябва да тръгвам. Психотерапевта ми ме чака.
Винаги ли пиете "Стрингър", г-н Строуд?
Откъде знаете, че се казвам Строуд? - Ясновидка съм.
Хороскопи, кристални топки, астрология.
На карти ли ще ми гледате? - Не, на ръка.
Виждам, че в живота ви ще се появи непозната,
тайнствена жена.
А тя ще знае ли, че съм женен?
Да. Скоро сте се карали и с един много неприятен човек, издател.
Чувам и думите: "Работя по 26 часа на ден, включително и по празниците...
Един момент. Това е нещо повече от гледане на ръка.
Е, това го чух тази сутрин в кабинета на Ърл.
Какво сте правила там? - Ние сме стари приятели.
По-точно, бяхме приятели.
Не знае, че има приятели. Мислех, че го интересуват само часовниците.
Може би и аз имам часовник.
Знаете ли, ние с вас имаме много общи неща.
Вие познавате Дженот отвътре, аз отвън и заедно...
А, Джорджет! Защо закъсня?
А това е г-ца... - Полин Йорк.
Предсказа ми бъдещето.
По чаените листа, както виждам.
Останете, няма да ви преча. - Биополетата ни са неблагоприятни.
Довиждане, Джордж.
Ясновидка? Определено биополето й...
Нека ти обясня. - Бъди убедителен.
Първо, тя просто седна до мен.
Второ, не бих я свалял и за пари.
Знаеше, че ще дойда всеки момент...
и последно, запазена маса, шампанско и т.н.
Купи ли билетите? - Да.
Първа класа, влак 722 от Пенсилвания.
Следваща спирка Уилинг, западна Вирджиния.
Още не мога да повярвам, че ще пътуваме. Нещо ме притеснява.
Няма от какво да се притесняваш.
Знам, но понякога ми се струва, че си женен за списанието, а не за мен.
В брачното свидетелство пише друго. - Да, но живеем като непознати.
Или вечер се връщаш много изморен, за да си говорим,
или се забавляваш с някоя танцьорка в Сан Франциско.
Това беше заради статията. - И аз мога да напиша статия:
"Как да гледаме стената" в 6 части.
Ако бяхме останали във Вирджиния, сега щяхме да бъдем семейство.
Истинско и щастливо семейство.
Помисли си само.
Синът ти не те познава, а детето има нужда от баща,
който да го научи да играе футбол, да прави самолети.
Скъпа, нещата ще се променят.
Това го каза и миналата година, преди да кацнеш на летището.
Този път нищо няма да ме спре, нито дъжд, нито сняг, нищо.
За най-щастливия меден месец, г-жо Строуд.
Дано да бъде такъв.
Това е актуално... - Почакайте и двамата.
Какво ще кажеш за убийство в картинки?
Да, комикси вместо снимки.
Да направим рубрика "Убийствените комикси".
Защо не направим... - Тихо, Дженот.
Да, г-н Дженот. Точно това правим в момента.
Страницата е почти готова. В зелено.
Казват, че червения цвят не се връзва с корицата.
Не можем да уволним човека само заради това.
Изглежда, че може. Да, сър.
Всичко е готово за следващите 2 седмици. Какво?
Дали ще бъда тук до 16:30?
Да, и аз ще се радвам да се сбогуваме преди тръгване.
Хайде, момчета. На работа.
Този брой е готов, но за следващите два не ми се мисли.
Стига, Рой. Всичко ще е наред.
Г-н Дженот идва. - Какво?
Г-н Дженот идва.
Джордж, възбудихте любопитството ми.
Много сте любезен да дойдете при нас.
Намираш ги един след друг...
Флеминг, Киприани, Дюхърст... и винаги на крачка преди полицията.
Как успяваш? - Чували ли сте за нашата дъска?
Сигурно е нещо интересно. - Ще ви покажа.
Наричаме го това "принципа на излишния ключ".
Полицията се интересува само от конкретните факти.
А ние събираме всичко за човека, неговия характер, ум, чувства.
След това не е трудно да го намериш. - Интересно.
Например какво беше характерно за Флеминг? Ами, мидите.
Той ги колекционираше.
Проверих каталога му и открих, че една му липсва.
Записах й името... - Името няма значение.
Тази мида я има само в музея на Солт Лейк...
и тя не се продава. Сложих човек да я наблюдава.
И Флеминг е решил да я открадне? - А вие не бихте ли го направили?
Може би. Джордж, вие сте умен мъж и сте свършили добра работа.
Заслугата е на колегите ми. Те намират фактите.
А това, че си скромен, също ми харесва.
Ето защо досега работим добре. Имаме и различия,
но те не са толкова важни.
Шест години, нали? - Седем.
Рамо до рамо, братя по оръжие. Без колебания вървяхме напред.
Ако продължим историята на Флеминг, можем да вдигнем тиража с 10%.
Даже с 15. - Това е добре.
Знам, че ще направиш каквото трябва.
Давам ти карт бланш за следващия месец.
Използвай драматичния ефект.
Използвай всички възможности. - Един момент.
"Следващия месец" ли казахте? - Отпуск за сметка на компанията,
Южна Америка... - Вирджиния и то днес.
Джордж.
Искате да ми запушите устата със сапун ли?
Ще минем и без сапун.
Или ще свършиш тази работа докрай, или ще трябва да се разделим.
Нямам нищо против. - И имай предвид,
че ще влезеш в черния списък.
Няма да си намериш работа в нито едно издание.
Ще видим. - Давам ти 6 минути да размислиш.
Няма нужда да мисля, вече съм го решил.
Здравейте, г-жо Адамс. Как е детето?
Благодаря, добре. - Чудесно.
Г-н Строуд? - Да.
Една жена ви търси.
Как се казва? - Не каза, но мисля, че има грешка.
Иска да ви предскаже бъдещето. - Свържете ме.
Да, сър.
Здравейте. Искате ли един облог?
Пет към едно, че не знаете последните новини.
Днес след обяд в 17:22 часа ме уволниха.
Името ми вече е в черния списък,
така, че край с този бизнес.
Сега какво ще правите? - Първо мисля да пийна нещо.
Чудесно, мога да ви правя компания.
Съжалявам, но заминавам в отпуск.
Въпроса е делови. Дженот иска и мен да вкара в черния списък,
но аз мисля, че мога да го накарам да си промени решението и за двама ни.
И двамата ще спечелим. Да се срещнем след половин час във "Ван Бард".
Щом смятате, че е важно, ще дойда.
Още едно мартини, моля. - Извинете.
И какво мислите, направила? Омъжила се за спонсора си.
Извинете. - Няма нищо.
Представяш ли си? Уволни човек, защото не харесал червения цвят.
Ърл мрази зеленото. - Така значи.
Барман, още два "Стингер"-а и този път ги направете със зелен джоджен.
Със зелен джоджен? - Точно така.
О, не.
Джордж, в редакцията ползвал ли си поверителния архив?
На практика там живеех. - На това се надявах.
Знаеш ли, че Ърл има мания за потайност.
Даже не искаше да присъства в "Кой кой е".
Да. И не иска лявата ръка да знае в кой джоб бърка дясната.
Мисля, че може да се направи нещо.
Да публикуваме биографията му? Кой ще я купи?
Ърл ще я купи.
Това е интересна идея, но не е по мой вкус.
Колко е часът? - 19:25.
Извини ме, но... - Какво?
19:25.
По дяволите. Изпуснахме влака. - Има и други.
Жена ми никога няма да ми го прости.
По-добре донеси още две питиета. Нека бъдат тройни.
С зелен джоджен? - Да.
Ужас.
Заминала? Трябваше да мина да я взема.
Един момент, моля.
Не ви дочака, г-н Строуд.
Каза, че ако не дойдете на гарата, ще замине сама.
Благодаря, Дейзи.
Ако не се обадя в къщи, ще имам проблеми.
Проблеми? Знаете ли изобщо какво е това?
Ако не възразявате.
Всичко наред ли е? - Даже не ме е изчакала.
Пожертвах работата си, кариерата заради нея,
а тя не може да изчака няколко минути.
Това е проблема на света, времето. Прекалено е много.
По Гринуич, местното време, часовите пояси,
двойното британско лятно време. Много е.
Долу времето. Да го бойкотираме.
Днес ще излезем на барикадите.
Барман, къде са питиетата? - Идват.
Не се бави. Дай ги насам.
Извинете. - Аз се извинявам.
Надявам се да се изпере. - Вземи моята, по-голяма е.
Ако искате, ще ви подсуша кърпата.
По-добре донеси нови питиета. - С джоджен?
С маст... да, с джоджен.
Да не забравите това. - А, уроците ми по пеене.
Не знаех, че Хаген обича музиката.
Той подписва чековете вместо Ърл, който също не обича музиката.
Ще го замеряме с часовници. Със зелени часовници.
Хайде, да вървим да търсим часовници, зелени часовници.
А тези коктейли ти ги изпий.
Бели часовници, жълти, кафяви, сини.
О, г-це Йорк, къде са зелените часовници на отминалите години?
Вижте, картина!
Как очакват да продадат такова нещо?
Ако е това, за което си мисля, след време ще струва много пари.
Тази ли, мадам? - Да.
Откъде я намерихте? - В един комплект.
Какъв комплект? - С разни неща от един аукцион.
Признавам, че е малко... - Колко искате за нея?
Ами още не съм й определил цена.
10 долара? - Малко е, но имайки предвид...
Аз ще ви дам 20. - Не знаех, че това е аукцион.
10 долара и не я опаковайте. - Един момент.
Щом господина дава 20... - Той не я иска.
Искам я. - Кой е художника?
Някой си Патерсон.
Не мислите ли, че това е Рембранд?
Защо не? - Да не се пазарим. Давам ви 30.
Това вече е друго нещо.
Жалко, че пари имат хора, които не го заслужават.
Дойдохме за друго. Какво беше то?
Часовник. - Точно така, часовник.
Челен часовник. - Зелен? О, не.
Съжалявам, нямаме. - Това е странно поведение...
към клиента.
Много добре. Просто чудесно.
Имам един принцип,
черпя питие всеки, който потърси нещо, а аз го нямам.
Трябваше по рано да се сетим за това място.
Добър вечер, г-н Строуд. - Как си, Бърт?
Какво да бъде? - Два бърбъна и един за теб.
Стига сме пили. - Глупости, можем още.
Бърт, стари приятелю, този път ми падна.
Нещо, което никога не е имал. Гледайте.
Бърт, мехур. Хубав, голям мехур.
Това е интересно.
Защо не си отидеш в къщи и не измислиш нещо по-сложно?
Харесва ли ви... - Той има всичко, гледайте.
Наздраве, Бърт. - Наздраве.
А теб интересува ли те нещо? - Да, часовник.
Това е лесно. - Не е. Искам зелен часовник.
Зелен. - Зелен, значи?
Тук някъде трябваше да има такъв часовник.
Здравей, приятелю! Как си?
Радвам се да те видя. - Бърт, сипи едно и на МакКинли.
Запознай се с 23-ия президент на САЩ.
25-ия, Джордж. - Извинявай.
Приятно ми е, мадам. - Благодаря. Чух, че сте умрял.
Той е и полковник Джеферсън Рандолф от Джорджия.
Полковник Рандолф? - Ние мадам ще се бием с янките,
докато не се пролее и последната капка бърбън.
Той е и инспектор Риган от Отдел убийства.
Като служител на закона ви предупреждавам:
каквото и да каже, може да се използва срещу него.
Той е и д-р Охболи, Христофор Колумб и Теодор Рузвелт.
Ето ти лекарството. - Благодаря. Колективно благодарим.
Браво. - Само остави чашката.
Да. Радвам се, че се запознахме. Успех, Джордж.
Благодаря и чао. - Рандолф, Риган. Кой е той всъщност?
Радио, Полин, радио.
Джордж. - Какво?
Помниш ли за какво говорихме? - Не. Бърт, какво става с часовника?
Ами, чакай малко. Може би... - Не, не. Този не става.
Така си и мислех. Ами този? - Казах зелен.
Да, каза зелен. Нека да видя. А, ето.
Никакъв шанс. - Един чисто нов слънчев часовник.
Слънчев? - Да, ето и зелена лентичка за него.
Нали ти казах, чудо човек. - По-зелено от това...
няма да намериш.
Браво. А какво ще кажеш за малко зелена музика?
Момент, ами... - Пиши ми го в сметката.
Хей, музиканта. Какво ще кажеш за малко зелена музика?
Джордж, остави ни. - Хайде, малко зелена музика.
Добре, приятел. "Ми" мажор.
Бърт, сипи на момчетата нещо зелено!
Зелено? - Да.
Джордж. Джордж.
Хайде, Джордж. Ще ти дам да пийнеш нещо.
Ще се почувстваш по-добре.
Събуди се, Джордж.
Колата на Ърл е долу. - Какво става?
Напи се. Той вече се качва. - Кой?
Дженот. Хайде, ставай.
Трябва да си вървиш. По-бързо.
Ще се оправиш. Ето ти шапката.
Шапката. Вземи и часовника.
Искам да ти остане за спомен. - Добре, но побързай.
Щом чуеш асансьора, слез по стълбите.
Джордж! Джордж! Картината ти!
Здравей, скъпи. Радвам се, че не си останал там цяла нощ.
Казвам, че се радвам, че не си останал там.
Как беше вечерта? - Чудесно.
Срещнах много нови хора. - Звучи интересно. Какво прави?
Местих се от заведение на заведение:
"Ван Барт" и няколко други.
Не включвай радиото. - Защо, музиката ми харесва.
Как беше полета? - Той един от тях ли беше?
Един от кого? Имаш предвид един от новите хора ли?
Да. - И кой е този твой нов познат?
Един човек. Не го познаваш. Казва се Джеферсън Рандолф.
Южняк ли е. - Може би.
Очарователен мъж. - С какво се занимава?
С нищо особено. Плейбой е.
А това откъде е? - От един бар, където той ходи.
Дано поне този да носи чисти ризи.
Какво искаш да кажеш? - Знаеш какво.
Пак ли ми напомняш за онзи таксиджия. Няма да го забравиш, нали?
Не, а ти? - И аз, жалко нищожество.
Също както пиколото и спасителя миналото лято
и кой знае още колко други.
Никого не пропускаш, особено ако е нещо свежо, нали?
Ти ли го казваш! Всеки друг, но не и ти!
Особено когато се касае за мои приятели! Много забавно.
Ами секретарката на "Светът на изкуството"?
Стенографката, момичето от асансьора, от рекламния отдел, фотомодела...
Мислиш ли, че някой щеше да те погледне, ако не беше великия Дженот?
Или че можеш да направиш една жена щастлива?
Ти не знаеш, но всички зад гърба ти се смеят.
Толкова си отвратителен.
Дебел и жалък... Не!
Ърл.
Стив, току що извърших убийство.
Нямам право да идвам тук, но просто не знаех къде да отида.
Тя отдавна си го търсеше.
Голяма комедиантка. - И най-великодушната жена на света.
Тогава защо я уби? - Не знам, Стив.
Просто не знам.
Сигурно ще вляза в затвора или ще ме пратят на електрическия стол.
Не бъди глупак, Ърл. Какво ще стане с "Дженот Пъбликейшън"?
Разбирам, но какво да направя? - Искаш да се предадеш ли?
Ако имаше поне някакъв шанс... - Шанс винаги има.
Не си първия, изпаднал в такава ситуация.
Ти беше дискретен. Никой, освен нас двамата, не знае за теб и Полин.
Да видим какво може да се измисли. Разкажи ми какво стана.
Не мога да го опиша, Стив. - Опитай.
Изобщо не съм мислел за такова нещо. Не знам какво стана.
Убих я с един слънчев часовник, който току що беше купила.
И той остана там.
А къде ти е шапката? - И тя остана там.
Добре, Ърл. Ще отида там и ще почистя всичко.
Благодаря ти, Стив.
Винаги съм мислел, че искаш да заемеш мястото ми в компанията.
Ърл, компанията още има нужда от теб.
Кой е? - Аз.
А, ти ли си.
Вратата е отключена.
Какво е меден месец без съпруг? - Кога се сети за това?
Задържаха ме. - Бях ти много ядосана, че не дойде.
Непростимо е. - Непростимо е, че тръгна без мен.
А какво да правя? Да седя на гарата и да чакам?
Дженот е виновен. Изслушай ме. - Джордж, знам какво ще ми кажеш.
Човек трябва да тропне с крак, за да го чуят.
И нещата ще се променят. - Те наистина се промениха.
Седни.
Напуснах. Напуснах окончателно, веднъж и завинаги.
Не мога да повярвам. - Останах без работа и без пари.
Браво. - И съм в черния списък,
край с журналистиката.
Джордж, но това е чудесно!
Как се случи? Защо не ми се обади?
Скъпа, просто трябваше да свърша някои неща.
Не можеш да разчистиш 7 годишен труд за 5 минути.
Докато се усетя, беше станало 19:00. Обадих се в къщи, но бяхте тръгнали.
Много съжалявам, скъпи.
Бях отчаяна. А ти?
Отчаян ли? Бях направо нещастен.
Каква ирония само. Аз се отказвам от 30 000 на година, а ти ме изоставяш.
Целия свят се преобърна. Обикалях улиците като зомби.
А случайно да си срещал руси врачки? - Шегуваш ли се?
Не, Джордж. Говоря сериозно. Много мислих за това.
Мога много неща да понеса, но... с това няма да се справя.
Няма и да ти се наложи.
Ти си единствената ми блондинка. - Аз съм брюнетка.
И брюнетка също.
Някой знае ли, че си тук? - Чичо Фред, но той не би се обадил.
А че ти си тук? - Само Дейзи. Оставих й бележка.
Не вдигай. - Няма никой в къщи.
А сега ми разкажи всичко отначало.
Ами...
Трябва да вдигна. Ало? Да, Строуд е.
Кой? Свържете ме.
Ало, Джордж. Очертава се сензацията на годината.
Това е история тъкмо за теб. Какво?
Казвам, не си ли чул още? Уволниха ме.
Но това е много важно. Става дума за един посредник на военни доставки.
Намери го и ще получиш бонус отпуска.
Шест месеца, а може и наградата Пулицър.
Наградата вече я имам, а и сега съм в дългосрочна отпуска.
Не иска и да чуе.
Джордж, Дженот е. Вчера не бях прав.
Стив не спира да ми се кара. Не ти се сърдя, че се обиди.
Но ние сме слуги на обществото и наш дълг е да хванем този мръсник.
Следата е още гореща. Снощи е бил в града с една блондинка.
Знаем, че са били във "Ван Барт" и някакъв бар Бъртс.
Знаете ли коя е блондинката? - Тя не ни интересува, само той.
Да. Джеферсън Рандолф.
Джеферсън Рандолф? Не, за първи път го чувам.
Джордж, няма да имам покой, докато не го хвана този мерзавец...
даже ако се наложи да впрегна и цялата компания.
Хващам първия самолет, г-н Дженот.
Ако сега си тръгнеш, повече никога няма да говоря с теб.
Скъпа, налага се. - Защо?
Виж, Дженот ми говори за военни доставки, но това е прах в очите.
Иска да научи кой се навърта около приятелката му.
Познавам го. Той е жертва на обстоятелствата.
Трябва да попреча на Дженот да го намери.
Иначе ще му разбие живота. - Неговия живот?
Ами нашия?
Добро утро, г-н Дженот. - Добро утро, Том.
Информацията е малко. Мислиш ли, че Строуд ще успее?
За Флеминг знаеше още по-малко. А ние имаме Ван Барт и Бъртс,
ако разбира се Полин е казала истината.
Така мисля.
Каза, че слънчевия часовник е бил надписан.
Какво направи с него? - Върнах го в Бъртс.
Добре. - А сигурен ли си, че не го познаваш?
Нали ти казах, че беше в тъмното.
Но той те е видял? - Ами аз стоях точно под лампата.
Може пък да не те познава. - Мен всички ме познават.
И той е единствения, който знае за мен и Полин.
Освен мен. - Имаш ужасно чувство за хумор, Стив.
Добро утро, г-н Дженот. - Добро утро.
Добро утро, г-н Хаген. - Строуд дойде ли?
Да, г-н Дженот. - Изпрати го в офиса на г-н Хаген.
Първо ти говори с него. - Добре.
И Стив, трябва да намерим Рандолф преди да са открили тялото на Полин.
Преди той да прочете за случая и да отиде в полицията.
Ще е много неприятно да заяви как ме е видял да влизам при нея.
Ще трябва да го обвиня в лъжа.
Г-н Строуд да влезе. - Да, г-н Хаген.
Джордж, много сме ти благодарни. Знаем какво ти струва.
Да, особено на жена ми. - Ще го преживее.
Да започваме. Ърл ти каза името, Джеферсън Рандолф.
Но аз мисля, че е измислено. - Защо?
Може би заради бизнеса му.
Военни доставки? - Снощи е харчил пари по блондинка.
Интересна задача, няма що. - Не е толкова зле, Джордж.
Имаме частичното му описание и две нощни заведения.
Прочети това. Събирай отбора и започвайте.
Искам резултати. Ако ти трябва помощ, използвай и другите редакции.
Използвай дъската и другите методи. Имаш пълен карт бланш.
Един въпрос. Откъде имате тази информация?
Източника е поверителен. Обещахме да не го разкриваме.
Защо не се обадим на полицията?
Не, Джордж. Това е информация само за наше ползване.
И Дженот? - Разбира се.
Останало е още малко. Използвай го.
Много съм уморен. Трябва ми почивка. Например едно презокеанско пътуване.
Ходил ли си в чужбина, Бил? Много е стимулиращо.
Различни хора, различни нрави.
Знаеш ли, че в някои страни полицията оставя убиеца да побегне...
и след това стреля в гърба му?
Как мислиш, можем ли да накараме нашия убиец, Джеферсън Рандолф,
да побегне, след като го намерим?
А след това признанията му ще ги предадем на полицията.
И правосъдието е раздадено.
Чудесен материал за "Светът на престъпленията".
Рандолф. Джеферсън Рандолф. - Работата няма да е лека.
Засега сме в задънена улица. - И преди е било така.
Да разпределим задачите. Лили, вие с Мортън поемате хотел Де Уит.
Де Уит? Но тук пише Ван Барт.
Така ли? Както и да е, вие ще сте светска двойка, излязла да се ободри.
С удоволствие. - Ако има нещо ново, ще ви съобщим.
Едвин, ти поеми Бъртс.
Защо не изпратиш някой по-подходящ?
Защо? Едвин е умен, а и няма да го помислят за полицай.
Тони, ти и Берт ще разследвате.
Ще разпитате портиерите, вестникопродавците, таксиджиите,
всеки, който би могъл да го види между заведенията.
Но това е голяма територия. - По-късно ще ви изпратим помощ.
Нат, Морган и Талбот, вие ще проверявате информацията.
Може да се казва и Джеферсън Рандолф.
Може да е от богато семейство.
Проверете всичко,
което може да ви наведе на следа, в радиус 500 км.
Някакви въпроси? - Да. За блондинката да питаме ли?
Да, питайте и за нея.
Но не забравяйте, че ни трябва той. А сега на работа.
Щом откриете нещо, веднага се обаждайте.
Джордж, на мен не възложи нищо.
Ти помогни с телефоните. - Разбрах.
Г-це Адамс. - Да, сър?
Не искам да ме безпокоят.
Централа, цяла сутрин не мога да се свържа с номер 83597.
Бихте ли го проверили?
Всичко е наред? Благодаря.
Бар Бъртс ли е? Кой е насреща?
Чарли, Строуд е. Виж...
Не, не. Не става дума за това. Бърт там ли е?
Не? Добре, като се върне му кажи, че снощи не съм бил там. Разбра ли?
Да, ще му предам. А парите ще ти върна в края на седмицата.
Благодаря ти, Джордж. Довиждане.
А, не! Значи ти си този, който ми причинява загуби.
Исках само да сваля етикета.
Колекционирам ги. - Махай се от тук.
Дай ми още един шанс. - Достатъчно съм ти давал.
Имам съобщение за теб. - Изпрати ми телеграма!
Махам се, но повече няма да се върна.
Ало, Рой? Бърт Финч е. Открих нещо.
Да, свидетел, който е видял нашата двойка близо до Бар Бъртс.
Около 22:30 часа.
Да, а мъжът е носел картина.
С нарисувани ръце. Да.
Разбрах. Картина с нарисувани ръце.
Ръце, г-н Кордет? - Ръце.
Има ли описание? Ослепителна, значи?
А мъжът? Добре, продължавай.
Финч каза, че са видели мъжа с блондинка към 22:30 до Бар Бъртс.
И двамата са били високи. Мъжът е носел картина с нарисувани ръце.
Свидетелят не го е видял добре,
защото е зяпал блондинката. - Жалко.
Г-це Конели, запишете го това на дъската.
Джордж? - Да, Стив.
Това може да е липсващия ключ.
Кое? - Картината.
Да, може би. - Опитай се да го изясниш.
Сигурно е купил картината някъде наблизо.
Ще изпратя някой да провери.
Проверете всички магазини наоколо. Може да е платил с чек.
Някой може да си спомни картината. - Да, прав си.
Засега имаме следното.
Име: Джеферсън Рандолф. Външност: висок, с черна коса.
Облекло: сив костюм с добра кройка и синя вратовръзка.
Възраст: около 35 години. Посещава Ван Барт и Бъртс.
Хоби: колекционира картини. Поведение: съмнително.
Ало. Не, Кислав е.
Казвай. Морт е открил нещо във Ван Барт.
Тук си спомнят за тях, но сервитьора още не е дошъл.
Намерих една очарователна свидетелка. Момичето от гардероба.
Бил е тук и преди, но с жена си.
Не, не може да каже нищо повече по нашето описание.
Но помни шапката му. Кафява, с перо в лентата.
Нещо друго? Добре, стой там и чакай сервитьора.
Това трябва да се запише. - Да.
Г-це Конъли, запишете го на дъската.
Кафява шапка с перо в лентата.
Джордж, намерихме 5 души с това име. Един във Форест Хил, в Бруклин...
Изяснете къде са били снощи.
Кажете им, че правим проучване. - Добре.
Джордж, открихме откъде е взета картината.
Антикварен магазин на 3-то авеню.
Човека е платил 30 долара. Картината е на Патерсон.
Изглежда е колекционер. - Да.
Какво ще правите? - Ще проверим.
Как се казва критика в "Светът на изкуството"?
Защо? - Мисля, че беше Клаусмайер.
Ще го пратя да поговори с Патерсон. - Добре.
Хей, Джордж.
Тази картина не е ли от Патерсон?
Според подписа, да. Имам и в къщи няколко.
Защо ти не говориш с Патерсон? Рандолф може да му е фен.
Не. И без това до няколко часа ще го намерим.
А може и по-скоро. Върви да координираш работата.
Колко бързо се пълнят кошчетата.
Г-це Адамс.
Да, сър? - Изхвърляйте навреме боклука.
Добро утро, млада госпожице. - Разкарай се!
Майка ти в къщи ли е? - Казах, разкарай се!
Роза, кой е? - Един се опитва да открадне пощата!
Не, не, аз просто... - Да?
Г-жа Патерсон? Аз съм Клаусмайер, от "Светът на изкуството".
Да?
Вие рецензирахте една моя изложба. - Мисля, че да.
Заповядайте, г-н Клаусман. - Клаусмайер.
Толко години мечтаех да ви убия.
Остави го това, докато не съм ти счупила ръцете. Заповядайте.
Всички тези деца ваши ли са? - В една или друга степен.
Това е от първия ми мъж Ралф. Умря от пиене.
А това е от Фредерик. Изчезна безследно в морето.
Имах и трети съпруг. Той... А близнаците са от Майк.
Сегашния ви съпруг ли? - Да, ако можех да го намеря.
Не сядайте там, счупен е. Да отидем в ателието.
Не се притеснявайте.
Чаша вино? - Не, благодаря ви.
Сядайте, г-н Клаус... - майер.
Пак ли рецензия? - Не.
Нашата организация, Дженот Пъбликейшънс, търси един човек,
който е може би ваш колекционер.
И аз го търся. Вече 15 години.
Той е купил ваша картина снощи от антикварен магазин на 3-то авеню.
А, "Двете ръце"?
Да, откъде знаете? - Бях там и се опитах аз да я купя.
Значи сте го видяла. Можете ли да го опишете?
Да. Надут и самодоволен човек.
С правилни черти.
Мога да ви го нарисувам. - Това би било чудесно.
Но ще искам да ми платите.
Разбира се. Какво ще кажете за 100 долара?
Толкова и за блондинката.
Не я ли познавате? - Не.
Но тя е манекенка и често се снима във вашето списание...
"Светът на модата".
Веднъж даже исках да я използвам за една картина.
Знаете ли как се казва? - Да, разбира се.
Полин Йорк. - Полин Йорк!
Страхотно! Благодаря ви!
Г-н Клаусбъргър. - Клаусмайер.
А рисунката?
Свържете се с г-н Строуд от "Светът на престъпленията".
Извинете.
Пенелопе.
Забравила си да си прибереш ролковите кънки.
Нещата с дъската са добре.
Получава се добър портрет. Обича да си пийва, колекционира картини.
Ексцентричен. Не обича часовниците. Много бърбори.
Сваляч. - И е женен.
Джордж, ако жена ти прочете това... - Жена ми?
Която и да е. Ще започне да стреля преди да си си отворил устата.
Аз ще вдигна.
Ало? Да, Дон. Джордж е.
Какво? Наистина ли? Коя е тя?
Полин Йорк. Била е манекенка в "Светът на модата". Патерсон я позна.
Била е в магазина. Искала е да купи картината.
Но човека с Йорк е платил повече.
Сега отивам при Йорк.
Дон? Един момент... Ти ще командваш.
Какво става? - Нов ключ.
Вие слушате "Това може да ви се случи и на вас"
от поредицата "Безопасността преди всичко".
Тази аналитична програма се излъчва всяка седмица от различен град.
Инсценирайки реални събития, нашето предаване
се опитва да намали жертвите по пътищата.
Тази седмица имаме случай в Елксбург.
Ще чуете историята на г-н Бънди, който си пийнал
и ще разберете какво се е случило после.
Здравей, Дон. - Виждал ли си г-ца Йорк?
Да. Тя ми разказа всичко.
Кой е човека? - Рандолф, издател от Питсбърг.
Има собствена печатница. Искам да отидеш там
и да разбереш всичко за него.
Провери Търговската палата, говори с кмета... Такси!
После ще ми се обадиш? - Но аз не съм следовател.
Така нареди Дженот, Дон. Тръгвай.
Даже четка за зъби нямам. - Купи си за наша сметка!
Извинете, познавате ли г-н Дженот?
Разбира се. Добър човек. Миналата Коледа ми подари часовник.
Да сте го виждали снощи към 1:30? - Аз приключвам в 12:00.
А телефонистката или човека от асансьора?
Всички свършваме в 12:00.
А г-ца Йорк дали има прислужница?
Да, но я няма. В отпуск е от миналия понеделник.
Сигурен ли сте? - Изпрати ми картичка от Милуоки.
А тук къде може да се хване такси към 1:00 часа през нощта?
През две улици. - Благодаря.
Тура. - Долар и половина.
Ези. - Дължа ти долар и 60 цента.
Давам ви 5 долара за една информация. - Става, сър.
Кой дежури тук след полунощ?
Никой. - Това не е нощна стоянка.
Да, най-близката е на 5-то авеню.
Благодаря. - Половината са мои.
Четвърти април 1936 година.
В първия ден на изложбата на Патерсон са се събрали много хора.
Плода на нашето търсене. - Изглежда упадъчно.
Ще я използваме за стръв и ще предложим награда за оригинала.
Ще публикуваме репродукция в голям формат.
Ще я наречем "Изгубения шедьовър". Някой може да клъвне.
Добре, направи го. - Намери ми Шийкман и Пол Бел.
Да, г-н Хаген.
Хиляда долара добре ли е? - Не издребнявай. 10 000.
Ходихте ли при аптеката Скенлон? - Не.
А при Паркуей хотел? При библиотеката Ашендон?
Има и стоянка до нощното кафе на три преки към центъра.
Поне ще хапна нещо, благодаря.
Онази кола ваша ли е? - Да, къде отиваме?
Засега никъде. Колко души използват тази стоянка?
Само аз и Ковалски.
Кой беше дежурен снощи между 1:00 и 2:00 часа?
Клиента на Ковалски ли ви интересува? - Да.
Клиента му не е бил на себе си.
Без шапка, мънкал си нещо. Дал му 20 долара.
Къде го е закарал? - Не ми каза.
Къде живее Ковалски? - Не знам, някъде наблизо е.
Казва се Казимир. - Добре.
Ще дойде в 20:00 часа. - Добре.
Кажи му да ми се обади и ще получи още 20 долара.
Благодаря.
Благодаря, Бети. - И аз благодаря, г-н Строуд.
Иска ми се аз да намеря тази картина.
46 човека се занимават с това вече 8 часа.
Имаме толкова информация за него,
за правилните му черти, за безупречните маниери,
че обича съвременната живопис. Можем да му напишем биографията.
Г-н Строуд, къде е той самия? - Не знам.
Но намерих блондинката. Казва се Полин Йорк.
Как я откри? - С Клаусмайер бяхме в апартамента й.
Говори ли с нея? - Не, защото е мъртва.
Това изглежда не ви учудва.
Защо мислиш, че сме организирали това търсене?
Как разбрахте, че е мъртва?
Прислужничката я открила тази сутрин и се обадила на Стив.
На Стив? - Да, Полин беше негово протеже.
Защо не се е обадила в полицията? - Стив я помоли да не го прави.
Бил е доста щедър към нея.
Искахме ние да хванем Рандолф и да го предадем на полицията.
И да оберем лаврите. - Разбирам.
Но откъде идва цялата тази информация за Рандолф?
От прислужничката. Чула ги е да се карат.
И затова решихте, че той е убиеца. - Ами кой друг?
Какво ще кажете за Стив, например? Нали е била негово протеже.
Много странно предположение, Строуд.
Обаждах му се в къщи. Говорихме около 12:30 часа.
А това е приблизително часа на убийството.
Откъде знаете? - Има един счупен часовник.
Значи си бил в апартамента й? - Прислужничката го каза.
Следовател, значи. - Какво ти става, Строуд?
Не разбирам откъде сте толкова сигурни, че Рандолф е убиеца.
А ако разследването докаже, че е невинен?
Разследване? Какво разследване?
Разследването на местопрестъплението.
Свидетелите, които са видели някой. - Имаш ли свидетели?
Засега не, но ще потърся,
освен ако вие не сте против.
Защо се опитваш да оправдаеш Рандолф? - Опитвам се да бъда безпристрастен.
Да. Имаш ли някаква лична информация по този случай?
Да? А, Кордет.
Така ли? Чудесно! Много добре!
Забрави за свидетелите. Намерихме нашия човек.
Видели са го да влиза в сградата.
Искам да се блокират изходите и сградата да бъде затворена.
Никой да не излиза без санкция.
Разпореди се, Джордж. - Да, сър.
Строуд? Сега!
Дами и господа,
всички изходи са затворени, освен централния.
Ще се опитаме да не ви причиняваме неудобства.
За да напуснете сградата,
трябва да минете през дежурния администратор.
Трябва да бъдете идентифицирани.
Благодарим ви за съдействието.
Минете от тази страна на въжето.
Минавайте един по един.
Проверката ще отнеме само няколко минути.
Никой да не напуска сградата, освен през главния вход.
Изпрати ли някого за свидетелите? - Още не.
Намери веднага Патерсон и хората от Ван Барт.
Вече съм сложил антиката долу. - Свържете ме с Ван Барт.
Г-н Строуд, 50 души пазят изходите.
Ако успее да се измъкне, ще е чудо. - Да, наистина.
Да? Ще се погрижа. Г-н Хаген? - Да.
Хората се възмущават, че не ги пускат.
Кислав, слез и поговори с тях, но никой да не излиза.
Морган, Талбот, вървете и вие с него. - Ще се погрижим за това.
Да. Орлин? Бар Бъртс.
Нищо ли? - Това никак не ми харесва.
Неприятна обстановка и съмнителни клиенти.
Зададе ли им въпроси? Ами питай.
Добре, щом трябва.
Благодаря ви за телефона. Ето ви 5 цента.
Може ли да те питам нещо? - Питай.
Да не са увеличили членския внос за библиотеката?
Виж, приятелю... - Не се сърди, просто съм любопитен.
Цял ден седиш тук на една лимонада и с две книги,
даже на автомата не играеш.
Той е за децата. А и лимонадата ви не ми харесва. Просто чакам един човек.
И кого чакаш? - Не знам.
Не знаеш? - Чакам един приятел на мой приятел.
Никога не съм го виждал, но доколкото знам, е ваш редовен клиент.
Наскоро е бил тук с една блондинка,
ако блондинките въобще ви впечатляват.
Ти случайно да не си му шурей?
Може да е данъчен инспектор. За какво ти е този човек?
Лично е. Чух, че се интересува от часовници, зелени часовници.
Зелени часовници, казваш? - Да. Можеш ли да го опишеш?
Това е лесно. - Разбира се, че можем.
Защото е забележителен човек. - Да, наистина е такъв.
Какво прави този човек в сградата, освен ако не работи или не идва тук?
Анализирайте информацията и ще го намерим.
Измежду 3 000 служители и 2 000 посетители?
Невъзможни неща няма.
Ало? Да, Едвин.
Така ли? Орлин е, от бар Бъртс.
Казва, че има описанието му. Казвай, Едвин.
Снощи с блондинка. Двама свидетели.
Добре, дай описанието.
Обувки с токове, разкъсано ухо, перука.
Да, кафява перука.
И не забравяй стъкленото око. - Лявото.
Лявото око му е стъклено.
Стъклено око? Момент.
Едвин каза... - Чух.
Някой познава ли такъв човек? - Как се казва този идиот?
Едвин Орлин. - Уволнете го.
Г-н Хаген, не мога да го направя.
Орлин, Хаген е. Да, Орлин. Чухме описанието ти.
Таксиметровата компания ли е? Обажда се Джордж Строуд.
Търся един ваш служител, Казимир Ковалски.
Няма телефон? А къде живее?
Улица 31, номер16? Благодаря.
Това е г-жа Патерсон. - Значи картините ми се харесват.
Аз съм ваш поклонник от години, г-жо Патерсон.
Вие ли сте г-н Строуд? - Да.
Исках и аз да спечеля пари.
Тази жаба, г-н Клаус... - Клаусмайер.
Да, обеща ми 100 долара, ако нарисувам човека, купил картината ми.
След това се обади някой и ми обеща още 50 долара,
ако дойда тук и го разпозная, плюс пари за такси.
Това прави 151 долара и 55 цента.
Ще ви дам ваучер. - А касиера ще ви плати парите.
Да започвам ли да рисувам? - Не е нужно. Аз...
Вижте, нямам много почитатели, че да ги пращам в затвора.
Какво сте направил? О, няма значение.
Долу е такава паника, че сигурно е нещо ужасно.
Няма значение. Агентът ми каза, че ще направя цяло състояние
след статията със загубения шедьовър.
Боже мой, тук пише 500 долара.
Казах ви, че съм ваш поклонник. - Снощи не бяхте толкова любезен.
Какво направихте с картината? - Занесох я в къщи.
Не мислите ли, че при мен ще бъде на по-добро място?
Да говорим за това по-късно. Сега трябва да намеря един таксиджия.
Благодаря. Кордет!
Този човек ще ви осребри ваучера. - Благодаря.
Но преди това трябва да нарисувате човека.
Да го нарисувате.
Разбира се.
Веднага започвам.
Един момент. А, това сте вие, г-н Строуд.
Ще отида да си взема сандвич. - Излиза се само през главния вход.
Добра работа, момчета. Продължавайте да пазите.
Г-н Строуд го няма в момента. Да ви дам заместника му?
Свързаха ме с Ван Барт.
Мога ли да видя рисунката? - Още не е готова.
Много е опасен този г-н Рандолф.
Плейбой, сваляч, приказливец.
Много прилича на четвъртия ми мъж. И той беше плейбой.
Кафе, г-жо Строуд? - Не, благодаря.
Помолете г-н Клаусмайер да говори с някой друг.
Какво, не иска ли? Кажете му, че...
Джордж, от Питсбърг. - Здравей, скъпа.
Знаех, че ще дойдеш. - Знаеш ли какво намерих в спалнята?
В спалнята? - Да, в нашата спалня.
Ще ти обясня. - Джордж, искам да знам...
Ела в кабинета ми да не ни слушат хората.
Да не ни слушат? - Джордж, търсят те от Питсбърг.
Сега не мога. Иначе всичко ми е точно, Хаген.
Отпуска се провали, семейството се разпада. Какво да обясня?
Ако ви го обясни, значи имате добър мъж, г-жо Строуд.
Ако знаеш само какво преживях днес.
Махни си ръцете от мен, Джеферсън Рандолф.
И аз прочетох дъската.
Скъпа, това е много дълга история.
Да, за това, как се руши живота на невинен човек.
Изслушай ме. Не ме обвинявай, преди да чуеш фактите.
Говорих с Ван Барт, но прекъсна. О, Лили, здравей.
Дойде сервитьора. Каза, че Рандолф е залял блондинката с питие.
Беше "Стингер" с джоджен.
Използвала е неговата кърпа и я е прибрала в чантата си.
Това беше най-ужасното питие,
което съм виждал през живота си... - Моля ви.
Сега говоря. И когато го опитах... - Няма ли да млъкнете?
Тихо. Жената говори. - Не, не на теб.
Доведи сервитьора. Ще ви чакаме.
Блондинката е взела кърпата на Рандолф.
Може да има щемпел от пералнята. Това е интересно.
Ако можехме да намерим тази кърпа. Ще го запиша на дъската.
Да?
Г-н Кордет иска да ви види. - Нека влезе.
Г-н Хаген, Дженот ви вика. Много е важно.
Благодаря.
Разбрах, че е мъртва едва днес.
Защо не се обади на полицията? - И да вляза в затвора?
Дженот може да си осигури каквото иска алиби.
А аз имам само себе си. - И таксиджията.
Ако не си го измислил сега. - Мога ли да измисля такова име?
Ти можеш да измислиш всичко. "Жалък и самотен,
той бродеше по улиците като зомби". През цялото това време...
Обадих се и взех адреса на таксиджията. Ето го.
Но не мога да изляза от тук.
Да? - Дженот иска да говори с теб.
Добре, Стив. Ако се измъкна от това, ще се върна във Вирджиния.
Не ти вярвам, Джордж.
И ще се занимавам с каквото ми падне.
Това би било чудесно, но няма да го направиш.
Да, сър? - Джордж, трябва да го хванем.
Мобилизирай хората и започнете търсене по всички етажи.
Да, сър. Ще наредя на О`Брайън.
Искам да контролираш нещата лично.
Добре, разбрах. Джорджет.
Джорджет! - Тя току що излезе.
Насам, момчета. Първо този коридор.
А вие наляво. - Намерихте ли нещо?
Засега не. - Продължавайте.
Строуд, тук ли си?
Антикваря иска да говори с теб.
Джордж?
Трябва да е някъде тук. Изчакайте ме. Ще го намеря.
Вие! - Не е това, което си мислите.
Спокойно. Става дума за убийство, това е.
Убийство?
А, Джордж. Антикваря искаше...
Той пък къде отиде? - Не съм го виждал.
Казах му да чака тук. Толкова ли е глупав?
Да го потърсим.
Кордет, къде е рисунката на г-жа Патерсон?
Още не е готова, г-н Дженот.
Исках скица, а не пано. - Някой вика ли ме?
Да. Г-н Дженот иска да види рисунката веднага.
Да. С маслени бои ли да я направя? - Не, искам да я видя каквато е.
Хайде, дайте я.
Мисля, че характера му си личи добре, нали?
Г-н Дженот, сър!
Антикваря казва, че Рандолф го е нападнал на петия етаж.
Той каза убийство. - Успяхте ли да го видите?
Огромен човек. Съпротивлявах се, но безуспешно.
С безумен блясък в очите.
Предупредете всички. Да стрелят ако се наложи.
Този човек е маниак. - Предупредете и охраната.
Да, г-н Хаген.
Да? О!
На 9-ия етаж са приключили. Извиках и Строуд.
Кажи им да продължават.
Г-н Дженот, това са свидетелите от Ван Барт.
Г-ца Томас от гардероба. - Здравейте?
Г-н Колбас, сервитьора. - Приятно ми е.
Дами и господа, "Дженот Пабликейшънс" ви благодари за помощта.
Помагайки ни да хванем този човек, вие изпълнявате гражданския си дълг.
Г-н Строуд, внимавайте. Този човек е опасен маниак.
Получихме заповед да го застреляме ако е нужно.
Обявил съм 2 награди от 1 000 долара.
Едната за този, който разпознае престъпника, а другата...
Какво има? - Това е той! Беше ето там!
Джордж! - Ела. Насам.
Може да е въоръжен. - Да. Извикайте полиция.
Хайде, момчета!
Насам.
Къде беше? - Търсих таксиджията.
Намери ли го? - Заминал е.
Заедно с жена си. Бил получил наследство.
Точно сега ли трябваше да стане. Само това ми липсваше.
Какво правиш? - Ще извикам полиция.
Ще ме хванат. - По-добре, отколкото да те убият.
Ела. - Чух какво си говореха охраната.
Смятат те за маниак.
Защо изобщо си се хванал с онази жена?
Нали ти казах, не съм.
Трябва да има изход от това безумие. Ако можех да мисля спокойно.
Дай ми една цигара. - Нямам, но Хаген има.
Може би трябва да отида при Дженот и да му предложа някаква сделка.
Дай да видя това. - Беше в кутията.
Я виж ти. - Какво значи "я виж ти"?
Моята кърпа. Беше в чантата на Полин.
Пак Полин. - Какво прави кърпата тук?
Явно е познавала много хора. - Но той каза, че не е бил там.
Защо да не натопим Хаген?
В стремежа си да запазят Дженот, са оставили Хаген уязвим.
Ако накиснем него, той ще издаде Дженот.
Ало, Бъртс ли е? Джордж Строуд е.
Дайте ми президента. - Президента?
Президента МакКинли. - Джордж, добре ли си?
Строуд, там ли си? Дженот те вика в кабинета си веднага.
Джордж, там ли си?
Кажи му да дойде веднага.
Той е актьор и мой приятел. - А ти къде?
След като говориш с него, обади ми се на вътрешен 381.
Не мога да намеря Строуд. - Ти поеми ръководството.
Събери всички и претърсете горния етаж.
Намери ли таксиджията? 5 000 стигнаха ли? Браво.
Таксиметровата компания ли е? Пак се обажда Строуд.
Един от вашите шофьори, Ковалски, дали е записал снощните си курсове?
Около 1:30 часа. Да, Ковалски.
Да, 1:20 става.
Записал е? Какъв е адреса?
Сътън плейс, 323? Благодаря.
Хаген, Джоузеф.
Джоузеф, Стенли, Стивън.
Стивън Хаген.
Сътън плейс, 323.
250 души, 12 часа и 43 минути...
Ърл, часовника спря. - Какво?
Часовника спря. - И този също.
Защо да не могат да спрат? Какво става?
Вие разпоредихте да не ги спират.
Защо да не спрат? Това е механизъм и може да се счупи.
Тръгнаха. - Този също тръгна.
Стив, това не се е случвало 12 години.
Бил, слез долу и виж дали няма някой в часовниковата зала.
Джордж, къде беше? - Няма значение.
Хайде, преди главореза да се е измъкнал от асансьора.
Кой? Какъв асансьор? - Ще ти кажа по-късно.
Виж, Мак... - Веднага дойдох.
Какво искаш? - Един момент.
Г-н Дженот там ли е? Строуд се обажда.
Дженот е. - Аз съм в кабинета на Хаген.
Открих нашия човек. Качете се с Хаген тук.
Добра работа. Идваме веднага.
Намерете Бил. Веднага да дойде тук.
Щом намерят Бил, веднага ще го пратят.
Да видим Строуд какво ни е приготвил.
Г-н Дженот. - Джордж, това ли е човека...
Не, това е инспектор Риган от отдел "Убийства".
Г-н Дженот, г-н Хаген. - Здравейте.
Г-н Хаген. - Здравейте.
Инспекторе, ще ни оставите ли за малко?
Нищо незаконно няма да се случи.
Този Хаген... виждал съм го и преди.
Той главния ни редактор. - Да огледаме тези стаи.
Строуд, нали разбираш, че това е поверително.
Това е жена ми. Тя ми помага. - Извинете.
Казах ти да не намесваш полицията.
Да, докато не намерим убиеца, но мисля, че ще ви шокирам.
Така ли? - Да, убиеца е г-н Хаген.
Джордж, това е много сериозно обвинение.
Имам доказателства.
Доказателства? Всички свидетели ме видяха.
Не казвам, че ти си Рандолф, но убиеца си ти.
Защо да я убивам? - Шантаж.
Плащал й е с чекове. Банката ще го потвърди.
Това е абсурд. - Дали?
Цигара? - Не сега.
Запали, ще се успокоиш.
Не, благодаря. - Защо не отвориш кутията?
Защото беше скрил това вътре.
Кърпата, която Полин е взела от Рандолф във Ван Барт.
Откъде може да я има, освен ако не я е взел от апартамента й?
Прислужницата може да ми я е дала. - Тя е в отпуск от една седмица.
И трето, таксиджията, който те е возил онази нощ.
Не го виждам тук. - Подкупили са го да замине.
Но той е записал адреса, където е бил.
Сътън Плейс, 323. А това е твоя адрес, Хаген.
Това са доказателствата. И за съда те ще са достатъчни.
Съмнявам се, Джордж. Мисля, че прибързваш.
Всеки би могъл да дойде с такси у нас
или да скрие кърпата в кутията за цигари.
А прислужничката ще я намерим, ако се наложи.
Ърл я е видял тази сутрин. Нали Ърл?
Да, разбира се. - Доказателствата ти не струват.
Ще видим какво ще кажат в полицията.
Скъпа, помоли инспектора да влезе. - Добре.
Проверихме целия етаж, г-н Кордет.
Инспекторе. - Останаха кабинетите на началниците.
Съжалявам, Стив. Това е убиеца, инспекторе.
Инспектор? Видях го да си проси пиене в бар Бъртс.
Сигурно е безработен актьор.
Джордж, имам идея. Може би свидетелите трябва да видят и теб.
Момент. Значи си ме видял да пия в бар Бъртс, така ли?
Сега си спомням, че и аз те видях там снощи,
когато подхвърли слънчевия часовник.
Часовник? - Мислеше, че няма да го видим.
Беше го скрил под палтото. - Оръжието на убийството,
и свидетел, който те е видял.
Това е достатъчно, г-н Дженот. Време е да извикаме истински полицай.
Стив, знам твоето отношение към мен и организацията.
Ти си най-предания ми сътрудник, който съм имал.
И аз няма да те подведа, Стив.
Ще имаш на разположение целия ни ресурс.
Ще се борим за теб колкото и време и пари да ни струва това.
Няма да те оставим. Цялото влияние, което имам...
Г-н Хаген? Г-н Хаген!
Г-н Хаген?
Стив, остана само твоя кабинет и...
Търсенето приключи. Всички са свободни.
Приключи? Ами Джеферсън Рандолф? - Не ни интересува.
Ти, безчувствен маниак!
Мислиш, че съм готов заради теб на всичко?
Джордж, Дженот уби Полин.
Ще го кажеш ли и в съда? - Да.
Не!
Джордж, добре ли си? - Да.
Много се изплаших. Избяга ли? - Да, избяга.
Свържете ме с полицията.
Къде е? - В асансьорната шахта.
Това е той!
Кой? Джеферсън Рандолф?
Четвъртия ми съпруг. Майк, скъпи!
О, не!
Превод: R I S T A K I http://subs.sab.bz/