De la începuturile omenirii, păpuşile au fost iubite de copii,
apreciate de colecţionari
şi folosite în ritualuri religioase drept canale pentru bine şi rău.
Mă sperii numai când mă gândesc.
Când o să ne auziţi, o să ne credeţi nebune.
A început discret. Mâna sau piciorul erau într-o altă poziţie.
Capul era îndreptat în sus, nu în jos.
Iar într-o zi se afla în altă cameră.
Se mişcă de una singură.
Camilla a luat legătura cu un medium.
Ne-a spus că păpuşa era posedată de o fată pe nume Annabelle Higgins.
Îşi pierduse părinţii şi îşi luase asemănarea păpuşii mele.
- Voia doar să fim prietene. - Am compătimit-o când am auzit.
Suntem asistente, ne stă în fire să ajutăm.
Dar apoi, lucrurile s-au înrăutăţit.
- De unde ai păpuşa? - Mi-a dăruit-o mama de ziua mea.
Nu ştiu de unde a luat-o.
Suntem îngrozite până în măduva oaselor.
ANNABELLE
Traducerea: Alexynho & Reef @ www.titrări.ro
SANTA MONICA, CALIFORNIA CU UN AN ÎNAINTE
Jertfa îi e plăcută lui Dumnezeu.
Jertfa noastră bucură inima Domnului şi mâna Lui ne binecuvântează.
Iisus a spus: "Poruncă nouă dau vouă".
"Să vă iubiţi unul pe altul. Precum Eu v-am iubit pe voi".
"Mai mare dragoste decât aceasta nimeni nu are".
"Ca sufletul lui să şi-l pună pentru prietenii săi".
Ăla-s eu.
Să ne rugăm.
- Ne revedem curând. - Aşa să fie.
Salutare!
Aşa, deci...
- Cine a câştigat? - John, dar trişează.
Ce...? Eram în inferioritate numerică. Trebuia să fac ceva, nu?
- Da, sigur. - Ce-i...?
Unde s-a dus Sharon?
- Mă duc eu s-o caut. - Mersi.
Pa!
Pete te-a trimis după mine?
Are impresia că într-o zi bună zi...
Îmi voi lua şi eu tălpăşiţa.
Bărbaţii ăştia!
Sincer, ce s-ar face fără noi?
Iată-ne!
- Mulţumim că ne-ai adus, Pete. - Cu plăcere.
- Tu ai grijă de soţie şi de copilul tău. - Tot timpul!
- V-aţi hotărât ce nume îi puneţi? - Sharon...
Ce-i? Nu sunt băgăcioasă. Fac conversaţie.
- Încă ne mai gândim. - Dar probabil John, dacă e băiat.
- Şi ne gândim la Phyllis, dacă e fată. - Serios?
- Da, ai zis că-ţi place. - N-am spus asta vreodată.
- Aşa o cheamă pe bunica. - Iar eu nu o înghit pe bunica ta.
Vai de mine!
- Nu sunt singura. Nimeni n-o suportă. - Are dreptate. Toţi o urăsc.
Păi atunci...
Să mergem în casă, Sharon. Se pare că au multe de discutat.
- Vă mulţumim din nou. - N-a fost nimic.
Ţineţi minte numai: copiii sunt o binecuvântare.
Într-adevăr. Şi apoi învaţă să vorbească.
Ne vedem.
Deci pică "Phyllis".
N-ar trebui să vorbim aşa mult în faţa lor despre copil.
- Nu se face. - De ce?
Nu sunt decât doi ani de când şi-au pierdut fata.
N-au pierdut-o, Mia. A fugit de acasă şi s-a înhăitat cu hipioţii.
Probabil acum are trei soţi şi-şi spune "Stea".
Chiar şi "Stea" e un nume mai bun decât "Phyllis".
- N-ai încuiat uşa? - Nu. De ce s-o încui?
Trebuie să începi să o încui, John. Acum suntem într-o altă lume.
Ei îşi spun "Familia".
Dar poliţia i-a catalogat drept un cult periculos,
descriindu-i drept clan violent aflat în spatele multor fărădelegi.
Se estimează că "Familia" are un număr în creştere de membri,
mulţi cu un trecut de utilizatori de droguri şi comportamente infracţionale.
...Se află în arest pe durata întocmirii rechizitoriului
pentru uciderea brutală a cuplului LaBianca în Los Angeles,
au fost găsiţi într-un montagne russe de poliţiştii îndrumaţi într-acolo...
Dragă...? Poţi să închizi televizorul? Nu mă pot concentra.
Liderul lor, Charles Manson,
era considerat uneori atât Dumnezeu cât şi Satana de către discipolii săi
şi prezisese un fel de Armagedon numit de el "Helter Skelter".
Mulţumesc.
Nu ar trebui să te uiţi la aşa ceva, poate deranja copilul.
- Conform unor noi studii... - Doamne! Alte studii?
E adevărat.
Fetuşii percep lumea exterioară mai mult decât se credea posibil.
Disting voci, zgomote, cântece...
Sunt sigură că aceşti cercetători au cheltuit milioane de dolari,
când puteau să întrebe o mămică pe gratis.
Cum merge treaba?
Ei bine...
Încerc din răsputeri să-mi placă.
Toţi îmi spun că la rezidenţiat e de un milion de ori mai rău.
Nici nu le mai spun că sunt pe cale să devin tătic.
De ce nu?
Nu ştiu.
Uneori nu vrei să auzi cât de dificil o să fie.
"Dificil"...?
Poate că "dificil" e cam mult spus. "Provocator"?
Te referi la rezidenţiat sau la mine şi la copil?
Nu ştiu. Cred că la toate.
Nu va fi deloc uşor pentru mine.
"Pentru noi".
Nu am vrut să sune aşa. Îmi pare rău.
Nici dificil, nici provocator nu înseamnă neapărat ceva rău.
În ultima vreme m-am retras în lumea mea.
- Unii ar spune că sunt egoist. - Unii?
Majoritatea...? Toţi?
Putem să reluăm ultimele două minute, te rog?
Te rog...?
E în regulă.
Ştiu că eşti stresat.
Sunt puţin prea sensibilă în ultima perioadă.
Da...?
- Vrei să-ţi spun eu de ce? - Da, dle doctor.
Bun: după părerea mea de aproape expert,
eşti puţin cam sensibilă fiindcă eşti foarte însărcinată.
Îmi pare rău, Mia. Sincer.
Da, sunt stresat fiindcă termin facultatea de medicină
şi sunt îngrijorat că voi fi copleşit, dar sunt mai fericit ca niciodată.
Ca niciodată.
Înţelegi? Şi asta datorită ţie.
Şi a copilului.
Apropo...
Vreau să-ţi dau ceva.
Ultima oară când ai zis asta am rămas însărcinată.
Într-adevăr.
Închide ochii.
Aşteptam să ţi-o dau când se năştea copilul, dar...
- Te simţi... - Vinovat pentru ce-am spus.
Deschide ochii.
Nu se poate...
Dumnezeule, John...
- Asta e, nu? - Da.
Unde ai găsit-o?
- Ştii de cât timp o caut? - Ştiu...
- Îmi pierdusem orice speranţă. - Am eu metodele mele.
Vom avea probleme cu banii de chirie în următoarele luni, dar...
- Uite. Se potriveşte perfect. - Acum ai setul complet?
Da. Îţi mulţumesc, o ador.
John?
John, trezeşte-te.
- Ce? Copilul? - Nu. Am auzit un ţipăt la vecini.
Cred că ceva nu-i în regulă.
Stai aici. Mă duc să verific.
John, aşteaptă. N-ar trebui să chemăm poliţia?
Deoarece crezi c-ai auzit un ţipăt? Merg să văd, ei ar face la fel pentru noi.
Dacă m-ar auzi ţipând, aş prefera să cheme poliţia.
Dacă "ar crede" că te-au auzit ţipând.
- Te rog să ai grijă. - Voi avea.
John...?
- Doamne! Eşti plin de sânge. - Nu-i al meu.
Intră în casă şi cheamă ambulanţa imediat!
911. Ce urgenţă aveţi?
Am nevoie de o ambulanţă.
Ce adresă?
Strada Garner, nr. 307.
Strada Garner?
Da.
Ce anume s-a întâmplat?
Nu ştiu, dar...
E foarte mult sânge.
Vă rog, cât mai repede posibil.
Îmi plac păpuşile tale.
Soţul meu se întoarce imediat.
Ia ce vrei şi pleacă.
Mia!
Ticălosule!
Fugi! Fugi de aici!
Deschide!
Poliţia! Deschide uşa!
Mia...
Sunt alături de tine, iubito. Totul va fi în regulă.
Într-o scenă tragică descrisă de un anchetator
ca aducând aminte de un groaznic ritual ocult,
un bărbat şi soţia sa au fost înjunghiaţi mortal de fiica lor înstrăinată,
Annabelle Higgins, şi iubitul ei neidentificat.
Se crede că cei doi erau membri ai unui cult.
Bărbatul suspect a fost ucis când a ajuns poliţia la faţa locului,
iar fiica a fost găsită după o aparentă sinucidere, cu gâtul tăiat.
Un poliţist a descris aceste crime sângeroase spunând:
"N-am văzut în întreaga mea carieră ceva atât de înfiorător".
Sac amniotic în stare normală; n-a fost străpuns, nu-i rupt.
Vedem semne de alungire a colului uterin.
Probabil cauzată de leziune.
Prin urmare,
veţi rămâne în odihnă la pat pentru restul duratei sarcinii.
Însă vă puteţi ridica pentru a folosi toaleta.
Dar să o faceţi cu grijă.
Orice mai mult de-atât vă va pune atât pe dvs. cât şi pe copil în pericol.
- Am înţeles? - Da, mulţumim.
Bun.
Siguranţa.
I-am pus să frece tot; de două ori.
S-ar putea face şi operaţie acolo, atât e de curat.
Nu trebuia să faci asta.
Eşti consemnată la pat; o luai razna dacă n-aş fi făcut-o.
Vezi doar să nu te prindă serialele alea siropoase.
Ştii că nici nu le sufăr.
Îţi aduc maşina de cusut mai târziu.
Putem transforma cămăruţa asta în micul tău atelier.
Ce este?
Sigur o fi bine copilul?
Copilul nici nu şi-a dat seama ce s-a întâmplat.
Serios? Fiindcă am auzit de unele studii care zic...
Mia... Haide. I-ai auzit pe medici.
Potrivit lor, copilul e bine.
Copilul chiar e bine!
Doar tu eşti mama lui, nu? De n-ar fi fost, ai fi ştiut.
- Dar dacă se întâmplă ceva... - Ce?
- Ce să se întâmple? - Când intru în travaliu, John.
Mia...
- Nu... - Vei salva copilul, nu pe mine.
- Ei, hai... - Trebuie să discutăm despre asta.
Nu mi-aş ierta dacă i s-ar întâmpla ceva rău.
Promite-mi.
Promite-mi că vei salva copilul.
Bine, promit.
Dar ştii ce? Va fi în regulă. Veţi fi bine.
Ce dracu-i aia?
John?
- John? - E-n regulă.
Ştii că sunt prietenul tău, da?
- Chiar eşti, Phil...? - Fireşte că sunt!
Atunci... am un prieten, deci.
Ai putea cumva să mă scoţi la film, după cină?
Chiar şi lucruri aşa mărunte... A trecut mult timp de când...
- Cum ţi-a mers azi? - Iar a picat televizorul.
Serios? Nu i-o fi plăcând camera, în cea de lucru nu făcea de-alea.
Ce-s toate alea?
O grămadă de chestii la nimereală pe care le-am luat de la magazin,
să satisfacem orice poftă de gravidă.
Ciudat, n-am prea avut nicio poftă...
Castraveciori...!
Doamne, ştii ce ar merge tare bine cu castraveciorii?
John Gordon, noi am fost sortiţi a fi împreună.
Da, ştiu; ne dăm în vânt după muştar şi castraveciori.
- Ai avut întrevederea aia azi? - Da, am avut-o.
Crede că am şanse mari să ajung la Memorial.
Normal că ai.
Dar e în Pasadena; mai departe de plajă. N-ai nimic împotrivă?
Ar face bine o schimbare de peisaj.
Da.
E o conferinţă de o zi în Sacramento la care crede că ar trebui să particip.
M-ar putea ajuta în sensul ăsta.
Iau avionul până acolo, stau câteva zile.
Sunt doar câteva zile - voi fi bine.
Să te ducem înapoi în pat. N-ar trebui să stai ridicată aşa mult.
A sunat azi detectivul Clarkin, ar vrea să treacă pe aici săptămâna asta.
I-am spus deja totul. Aş prefera să uit toată povestea.
Ştiu, voia doar să recapitulăm nişte lucruri.
Păpuşa aia...
Ar trebui să scăpăm de ea. A fost în mâinile ei...
Ai dreptate; am s-o... E ca şi aruncată.
Şi cred că poţi să-i spui lui Clarkin să treacă oricând îi convine.
Doar nu plec nicăieri prea curând.
Erau membrii unui cult.
Ni s-a confirmat că erau fata Higgins şi prietenul ei.
- Poate aţi auzit la ştiri... - Cum culturile preiau controlul lumii?
Nu sunt chiar atât de răspândite cum ar vrea ei să credeţi.
Pe noi ne veţi convinge tare greu de asta.
Erau satanişti?
E-n regulă, e dreptul ei să ştie.
Da.
Da, se crede că aveau preocupări ocultiste.
Că au făcut asta ca să-şi dovedească devotamentul, un fel de...
- Violenţă de dragul violenţei. - Dar asta-i nebunie.
Nebunii fac nebunii, doamnă.
Dar a fost numai atât.
Uitaţi.
Voi săpa mai adânc, să văd ce găsesc.
Dar dacă descopăr şi altceva...
- Vă contactez şi... - Nu, nu.
Mulţumim.
Dar în afară de cazul în care ne-ar privi siguranţa...
Aş prefera să nu mai aud de asta.
Foarte bine. Înţeleg.
Aşa... Acolo.
Mulţumesc.
Fac floricele.
Îi avem pe Tim McCoy şi John Wayne...
Iar a dat-napoi?
Sigur sunt bune pentru copil atâta unt şi sa...
- Cum te simţi? - Puţin neliniştit.
Au să te iubească.
Eu te iubesc pe tine.
Şi eu te iubesc.
Ajutor!
Ceau...
Îmi pare aşa rău că nu am fost aici. Aşa de rău...
În spatele tău.
Felicitări.
- E fată. - Copilaşul meu...
Doamne-sfinte...
Leah?
Leah...
Bună, Leah, sunt tăticul tău.
Uită-te la ea... Uită-te.
John?
- John, focul... - Nu...
E-n regulă; voi două sunteţi în regulă.
Nu ştiu ce s-a întâmplat. Casa aia parcă-i blestemată.
Nu mă pot întoarce acolo. Nu şi de-acum, cu ea...
Nu va trebui. Niciodată.
PASADENA, CALIFORNIA
Linişteşte-te...
Pregătită, iubito?
Şi-acum, din clipă-n clipă...
Are să...
Şi...
Trebuie să mai ieşi şi tu; haide, întârziem.
Chiar crezi că trebuie să mergem? Leah e cam agitată.
Leah e bine.
Amândouă trebuie să mai ieşiţi, v-aţi clocit prea mult aici.
- Ştiu, dar... - Uite, uită-te aici: e frumos.
Ţie, mie ne-ar prinde bine; Leah va mai prinde puţină culoare...
Încetează.
Sau poate-i dăm cu de-aia, cum îi zice, o mânjim cu "unt de cacao".
Bun, am să vin dacă termini cu de-astea.
- Promit. Să mergem. - Haide.
Mergem, iubito!
Nu putem lăsa frica să ne conducă.
Căci nu suntem niciodată cu adevărat singuri când mergem alături de Domnul.
Oare nu atunci când ştim tot mai multe despre ceva, ne temem tot mai puţin?
Trebuie să ne înfruntăm fricile, pentru a le înţelege mai bine.
Trebuie să emanăm o lumină strălucitoare,
iar monştrii ce se hrănesc din temerile noastre, din angoasele noastre,
şi din îndoiala cu care ne îngreunăm singuri...
Trebuie să ne amintim că din rădăcinile credinţei noastre,
această lumină a adevărului ne călăuzeşte.
Mia, te superi dacă fac o poză cu micuţa?
Îmi place să pun pe panou fotografii cu cei mai noi membri ai parohiei.
Da, desigur.
Nu, ţine-o în poală.
- Nu, nu mă vreţi şi pe mine în poză. - Bineînţeles că te vreau.
Mamele sunt mai aproape de Dumnezeu decât orice altă făptură.
Căci numai lor li s-a împărtăşit minunea dumnezeiască a creaţiei.
Leah, un...
Dos, tres!
Le-ah!
Minunat. Ar trebui să fie îndeajuns.
Încă simt lipsa familiei Higgins, în fiecare duminică.
- Îmi închipui că vă e greu... - Iată-l pe John. Ar trebui să plec.
Avem multe cutii de despachetat.
Din păcate, nu am o rugăciune care să vă ajute la aia.
De unele lucruri probabil trebuie să ne ocupăm singuri.
Da.
La revedere.
Părinte Perez...
Cred că asta-i ultima.
Să desfacă cineva şampania.
Mă duc eu.
Ia stai: cum a ajuns aia aici? Jur că am aruncat-o.
Nu ştiu.
S-or fi încurcat lucrurile după incendiu.
Dă-o la mine.
Nu...
Nu.
Mi-ai dat-o în dar.
Cum spunea părintele Perez, ar trebui să ne preamărim tăriile, nu?
- Eşti sigură? - Da.
Uite-aşa.
Uite: se potriveşte la fix.
Hai la mama...
Spitalul General: unde medicii şi asistentele îşi închină vieţile
minunii care e fiinţa omenească.
Neîncetatele provocări ale iubirii şi speranţei, ale singurătăţii şi deznădejdii:
"Spitalul General", pe ABC.
Medici şi asistente ale căror nume şi prenume...
- Îmi pare aşa rău. - Îmi dai voie...?
Scuze. Mulţumesc.
Bună.
Şi voi locuiţi aici?
- Locuim la... - Nu-i spune.
N-ar trebui să-i spunem; e o necunoscută.
E o regulă tare bună.
Îmi place păpuşa ta.
- Am una fix aşa. - Şi tu...?
Mai multe, de fapt.
Eu sunt Mia, iar ea e Leah.
Da...
Pe tine cum te cheamă?
- Mă... - Am zis să nu-i spui.
Ei bine, poate într-o zi vom putea fi prieteni toţi.
Librăria Oraşu' Vechi
Întâmpinarea diavolului Cartea simbolurilor
Bună.
- Sunteţi noii chiriaşi din Palmeri, nu? - Da.
Iar mititica asta-i nouă la toate.
- Ea e Leah. - E adorabilă.
- Eu sunt Mia. - Evelyn. Bună...
Poftim. E preferata fetei mele.
Poate-i va plăcea şi Leahei când va fi puţin mai mare.
Foarte drăguţ, mulţumesc.
- Poţi să treci oricând. - Mulţumesc.
Uite ce ţi-au desenat...
Vezi? Noi suntem. Mami şi cu Leah.
Cred că vom face condiţie fizică...
Ia te uită...
Să vorbim cu părinţii lor?
Dacă Leah ar face aşa ceva, eu aş vrea să ştiu.
Leah n-ar face aşa ceva; nici măcar nu-s reuşite, uită-te la proporţii...
John...
Da, Mia: dacă ar face, şi eu aş vrea să ştiu.
Să mergem deci, să aflăm unde stau, ne prezentăm, dar să nu facem mare caz.
Nu-i vreo ameninţare, sau ceva; doar un copil cu imaginaţie hiperactivă.
Ştiu...
Aminteşte-ţi că ne-am mutat aici ca să scăpăm de cele întâmplate.
Ne-am împachetat hainele, mobila, amintirile frumoase...
Dar fricile, angoasele - pe alea am promis că le lăsăm în urmă.
Nu vorbim acum de tendinţele mele autodistructive.
Încerc să vorbim ca nişte oameni mari, dar eu stau aici...
Agitându-te din nimic.
Îmi pare rău. Ştii ce?
Mâine-seară nu trebuie să lucrez până târziu.
Aşa că vin acasă, ne aşezăm, cinăm frumos...
Şi discutăm ca nişte oameni mari.
De acord? Facem aşa?
Dumnezeule...
E cineva?
Cine eşti?
- Nu e nimeni aici; doar noi doi şi Leah. - Ştiu ce am văzut.
- Era ea. - Mia...
Se întâmplă lucruri pe care nu le pot explica.
Ce lucruri?
Iubito, sigur nu sunt manifestări ale angoasei tale?
E normal ca proaspetele mămici să experimenteze depresii post-partum...
Tu ştii că a fi doctor nu te face expert în toate, da?
Cred că ar trebui să discutăm cu cineva.
Cu cine?
Cu un psihiatru...?
Nu sunt nebună, John, nu sunt.
Nu spun că ai fi nebună, da? Şi nu vorbesc de un psihiatru.
Deci ne întoarcem spre biserică, părinte.
La fel făceau părinţii mei când treceau prin vreo încercare - lor le făcea bine.
Fireşte că înţeleg.
Dar voi treceţi prin mai mult decât "o încercare".
În decurs de câteva luni aţi trăit ce-i mai rău.
Dar şi ce-i mai bun.
Un pendul ce se clatină aşa poate scutura şi cele mai solide fundaţii.
Dar voi aţi supravieţuit.
Şi în loc să încercaţi să uitaţi trecutul ăsta urât,
cred că ar trebui să-l folosiţi drept exemplu
de cât de puternici puteţi fi când sunteţi uniţi.
Nu ieşiţi mai slabi din aşa ceva, ieşiţi mai puternici.
Fie.
Bine.
- Ceau... - Bună!
- Mia, nu? - Da.
Şi, desigur, îmi amintesc de Leah.
- Tu eşti...? - Bună; John.
- Ea e Evelyn; ţine o librărie. - Desigur - mulţumim pentru carte.
Nu m-am putut abţine; v-am văzut fata şi...
Am simţit că aş fi cunoscut-o de multă vreme.
Şi, încotro se-ndreaptă familia asta frumoasă?
- Îl conducem pe el. - Merg la spital - tura de noapte.
- Eu cred că a făcut vreo prostie. - Ei spun că asta-i mare cinste.
Dacă vreţi un tur al împrejurimilor, nu ezitaţi să mă solicitaţi.
- O zi binecuvântată! - Pa.
Ar trebui să plec şi eu. Mergi la mami?
Vino!
Haide, haide!
IEŞIRE
Ajutor!
Du-te de-aici!
Lasă-mă!
Scuze.
Mulţumesc.
- Mulţumesc că aţi venit. - E-n regulă.
M-am mirat totuşi că aţi sunat.
- Când am vorbit ultima dată... - Am spus că nu voiam să ştiu mai multe.
Dar distanţându-mă puţin...
Mi-am dat seama că mi-ar prinde bine o concluzie.
Adică sunt prea multe întrebări fără răspuns.
Înţeleg.
Am adus ce am referitor la cazul Higgins.
Acolo e Annabelle - Higgins cea mică.
E clar că a fost făcută înainte de a intra în cult.
Mult diferită de cea pe care aţi văzut-o dumneavoastră, nu-i aşa?
Acest cult în care a intrat...
- L-aţi mai investigat? - Pentru ce anume?
Nu ştiu; trebuie să fi existat un motiv pentru atacurile lor.
- Nebunii fac... - Nebunii, aţi zis.
Ei nu credeau că sunt nebuni.
Trebuie să fi avut un motiv.
După ceva mai multe săpături, am aflat că gestul lor a fost unul ritualic.
Încercau să invoce ceva în lumea asta.
- Cum ar fi ce? - Pe diavol, demoni...
Pe Zâna-măseluţă - nu ştiu exact.
- Nici nu contează, de fapt. - De ce nu?
Fiindcă toate astea sunt doar aiureli.
Vă rog...
Doamnă...
Ăştia erau nişte neadaptaţi. Probabil se drogau cu Dumnezeu-ştie-ce.
Ceea ce-i făcea să vadă şi să facă tot felul de...
Lucruri îngrozitoare.
Vă spune asta ceva?
Aţi auzit expresia: "Uneori, o ţigară e doar o ţigară"?
Atunci nu vă supăraţi dacă o păstrez.
Doar una.
Încă ceva: avea un nume cultul ăsta?
Îşi spuneau "Discipolii lui Ram" (Discipolii Berbecului).
RELIGIE
TEURGIE DEMONICĂ
Bună, din nou.
Te-aş putea ajuta cu ceva?
Nu, frunzăream şi eu.
Tocmai am aflat ceva:
nu te pricepi la minţit.
Ce anume cauţi?
- Poate vin altădată. - Mia. Sunt bătrână.
Asta înseamnă că puţine lucruri mă mai surprind de-acum.
Şi dacă o fac, sunt prea obosită să o arăt.
Îmi spui, deci? Sau voi pre...
Cred că familia mea e bântuită de o fantomă.
Culoarul patru; vino după mine.
Ştiu că sună nebuneşte - fantoma unei fete bântuindu-ne, dar...
Nu mai nebuneşte ca despărţirea Mării Roşii.
- Pentru cei care nu cred totu-i nebunie. - Deci tu crezi în de-astea?
Să spunem doar că am avut şi eu experienţe la viaţa mea
care m-au ajutat să-mi menţin o minte deschisă.
Nu cred că ce vezi tu e fantoma acelei fete.
De ce nu?
O fantomă bântuie un loc anume, de obicei unde s-a întâmplat ceva groaznic.
Cum ar fi o casă veche.
Dar noi ne-am mutat şi încă se întâmplă.
De-aia nu cred că-i o fantomă.
Dar cultul ăla... ziceai că încercau să cheme ceva.
De regulă, culturi de-astea nu cheamă fantome.
Cheamă spirite neomeneşti.
Ceva ce n-a mai fost în trup.
Demoni.
Ce vor?
Un suflet.
Şi nu se vor opri până nu obţin unul.
Dar ce mă fac?
Să sperăm că răspunsul se află într-una din cărţile astea.
Fiica mea, Ruby.
S-a stins când era cam de anii tăi.
Îmi pare rău.
Fără ea, simţeam că nu mai am pentru ce să trăiesc, aşa că...
Dar zăcând şi aşteptând să se sfârşească totul,
i-am auzit glasul.
Mi-a spus că nu-mi sosise vremea.
Că Dumnezeu avea un alt scop pentru mine.
Şi tu ai un scop, Mia: să-ţi aperi familia.
Deci să nu crezi că eşti nebună că încerci să faci asta.
Fă ce crezi că se cuvine.
Fă ce trebuie să faci.
APARTAMENTE PALMERI
ÎNTÂMPINAREA DIAVOLULUI
"Diavolul se înfruptă din cei slabi şi vulnerabili"...
"Căutând a le devora sufletele".
"Pentru a face incantaţii"...
"Vărsând sângele celor din neamul lor"...
"Vărsând sângele celor nevinovaţi".
Dar cum oprim asta?
Nu!
Leah!
Leah...
Dumnezeule...!
Ce s-a întâmplat?
Trebuie să ne ajuţi, John...
- Mulţumim că aţi venit, părinte. - Fireşte.
Daţi-mi haina.
Mia...
Păpuşa asta... Pot s-o văd?
- A aruncat-o John. - Sau am încercat.
Dar iat-o pe fundul ultimei cutii.
Tot nu înţeleg ce are păpuşa de-a face cu un presupus "demon".
Demonii pot folosi uneori obiecte drept canale pentru a-şi atinge scopul dorit.
"Scopul dorit"?
Sufletele noastre, John.
De-aia o vânează pe Leah.
- Îi vrea sufletul... - Nu, nu.
Demonii nu pot lua suflete pur şi simplu, Mia.
Sufletul trebuie oferit demonului înainte de a-l putea lua.
Păi eu n-am de gând să-mi ofer sufletul prea curând.
Diavolul este tatăl minciunilor. Demonii sunt manipulatorii lui.
Nimeni n-are de gând să-şi ofere propriul suflet.
Cum putem scăpa de ea?
- Cum o oprim să se mai întoarcă? - Nu ştiu.
Nu încă.
Dar ar putea şti cineva de la biserică.
Aveam la biserică un cuplu care s-a confruntat cu aşa ceva în trecut.
- Acum sunt în Est, dar le pot da telefon. - Ce facem între timp?
Nu vreau s-o ştiu pe Leah în preajma păpuşii.
Lăsaţi-mă să o iau eu.
Poate de-i pusă într-un loc sacru,
demonul va slăbi destul şi nu va avea tăria să se întoarcă.
- Mulţumesc, părinte. - Fireşte.
Hai la culcare; recomandarea medicului.
Nu, John, nu pot: nu până ştiu că nu se întoarce.
Mia... Dar dacă...
- Nu pot, John. - Dacă stau eu cu ea? Odihneşte-te.
- Da? - Bine.
Noapte bună.
John...
Da?
Îţi mulţumesc că mă crezi.
Nu ştiam dacă mă vei crede...
Mia...
Te iubesc; întotdeauna te voi crede.
Noapte bună.
Crezi că ne poate ajuta părintele Perez?
Da, cred.
Ei, hai.
Doamne, ai milă de sufletele noastre!
Sinceră să fiu, nu-i treaba ta.
Asta-i între mine şi Leah, iar ea a zis că voia pijamalele alea.
Ai să mi-o răsfeţi.
Am avut şansa de a creşte copii; în plus, e imposibil să răsfeţi un bebe.
Nu ştiu dacă asta-i adevărat.
Poate vom afla pe Leah, fiindcă... Ea mi-a indicat şi rochiţele astea.
Nu se poate...
Scumpo, ce te supără?
Le ştiu pe astea de la Ruby. Uită-te numai.
Întinde-o aici.
Haide, pune-o.
Aşa, uite-aşa...
Uite-aşa, Leah...
Legănăm fetiţa...
Mi-ai salvat viaţa, ce mai.
Ce îi gângureai?
Nu mare lucru.
Aşa o linişteam pe Ruby a mea când era mică.
Te superi dacă te întreb cum s-a stins?
- Nu-i nimic dacă nu vrei... - Nu, e în regulă.
Într-un accident de maşină.
Veneam cu maşina de la părinţii mei.
Ei stau în Nord, deci...
Eram obosită, ştii tu...
Familiile te obosesc, nu-i aşa?
Era foarte târziu, nici n-ar fi trebuit să fiu la volan.
Ultimul lucru pe care mi-l amintesc... Că m-am uitat spre scaunul din dreapta...
Iar fiica mea dormea.
Mia, se făcuse o tânără femeie superbă.
M-am trezit după trei săptămâni.
Dar Ruby n-a mai făcut-o.
N-am avut ocazia să-mi iau adio.
N-am apucat să-l implor pe Dumnezeu să mă ia pe mine mai întâi.
Am greşit şi...
Ea a plătit preţul.
Părinte.
Unde este?
- Unde este ce? - Păpuşa.
Aţi luat-o cu dumneavoastră.
Răul...
E prezent.
L-am văzut, John. L-am simţit.
Am simţit cât de mult vrea.
Ce vrea?
Să-i ia sufletul.
Dar aţi zis că nu-l poate lua, aţi zis că trebuie oferit.
Da... Iar un prunc nu-şi poate oferi sufletul.
Dumnezeule...
Mia!
Scot eu.
- Alo? - Mia.
Părintele Perez a avut un accident, a zis...
- John? - Mia, vreau să ieşi din casă.
Da? Vreau...
Plec chiar acum.
Părinte Perez...?
E totul în regulă?
Părinte...?
Aibă milă Domnul... De sufletul tău!
Cine-i ăla?
Trebuie să plecăm.
Leah!...
Leah...
Leah!...
Leah...
Mia, telefonu-i mort. Haide!
Îl folosim pe cel din apartamentul meu. Trebuie să vii cu mine.
Nu, trebuie să dau de Leah!
O recuperăm; trebuie să mergem la biserică, vino!
Evelyn!
Leah!
Ce vrei de la mine?...
SUFLETUL EI
Dă-mi-o înapoi!
SUFLETUL EI
Dă-mi-o înapoi!
Dumnezeule...
Leah!
Nu!
Nu, fetiţa mea...!
Te rog, Doamne, nu...
Nu, nu lăsa una ca asta...
Nu! Te rog!
Unde este?
Trebuie să fie o altă cale!
Sufletul tău...
Spui că vrei sufletul meu...
Mia!
Vrei sufletul meu...
- Mia! - Dă-te, Evelyn!
- Mia! - Mia!
Mia!
Mia, nu!
Opreşte-te!...
Mia, va fi bine; ascultă-mă, te rog: coboară.
- Mi-a luat copilul. - Te rog, trebuie să cobori.
Coboară, te rog. Bine?
Vrea sufletul ei. Trebuie să-l dau pe al meu, John.
Mia. Nu. Nu face asta.
- Nu ne-o dă înapoi până... - Mia, ascultă-mă.
Leah are nevoie de tine aici.
Da, scumpo? Eu am nevoie de tine. Te rog, nu face asta.
Te iubesc, John. Te iubesc.
Ştiu că vei avea grijă de Leah noastră.
Vei avea grijă de ea.
Vă veţi avea unul pe altul.
Nu!
- Nu, nu! - Încetează.
- John, îi vrea sufletul! - Mia.
Fetiţa mea...
Ascultă-l, Mia.
Nu face asta. O fată are nevoie de mama ei.
Sufletul ei, îi ia sufletul! Vă rog, lăsaţi-mă să o salvez.
Nu trebuie să faci asta. Opreşte-te, opreşte-te.
Trebuie să o salvez! Te rog...
Uită-te la mine: gândeşte-te la Leah.
Gândeşte-te la ea. Te rog, nu ne face asta.
- Îi vrea sufletul! - Ascultă: trebuie să fie altă cale.
Este. Pot îndrepta eu lucrurile.
- Evelyn... - De asta spunea Ruby.
- Evelyn! - Nu, nu!
Gata...
Doamne...
Jertfa îi e plăcută lui Dumnezeu.
Jertfa noastră bucură inima Domnului şi mâna Lui ne binecuvântează.
Iisus a spus: "Poruncă nouă dau vouă".
"Să vă iubiţi unul pe altul. Precum Eu v-am iubit pe voi".
"Mai mare dragoste decât aceasta nimeni nu are".
"Ca sufletul lui să şi-l pună pentru prietenii săi".
Să ne rugăm.
ŞASE LUNI MAI TÂRZIU
Frumoasă slujbă.
- Arătaţi bine, părinte. - Mulţumesc, Mia.
- Voi cum sunteţi? - Suntem mult mai bine acum, mulţumim.
- Mai ştiţi ceva de păpuşă? - Nu, nimic din acea noapte.
- Credeam că a luat-o echipajul. - Dar det. Clarkin nu ştie nimic de ea.
Răul e constant; nu poţi distruge ceva ce n-a fost creat niciodată.
Mă rog doar că oricine va intra acum în contact cu păpuşa
va avea parte de ajutorul necesar.
Şi noi la fel.
- Mă bucur că ne-am văzut. - La fel.
- La revedere, părinte. - La revedere.
Aproape că am uitat.
E minunată. Mulţumim, părinte.
Cea mai frumoasă capodoperă a inimii lui Dumnezeu
e dragostea de mamă.
Mulţumesc.
Cu ce vă pot ajuta?
Încerc să găsesc ceva pentru fata mea, mulţumesc.
E asistentă medicală. Mereu ajută oameni...
Am căutat peste tot una de-astea... Dar n-am găsit niciuna până acum.
Se zice că-i un articol de colecţie.
De-aia cerem pe ea mai mult ca pe celelalte.
- Vreţi să v-o împachetez? - Da, vă rog.
Annabelle şade acum într-o vitrină
în camera cu relicve a lui Ed şi Lorraine Warren.
Un preot vine şi-i face slujbă de două ori pe lună.
ATENŢIE! NU DESCHIDEŢI SUB NICIO FORMĂ!
"Ameninţarea răului e mereu prezentă"...
"Îl putem stăvili câtă vreme rămânem vigilenţi",
"dar nu poate fi niciodată cu adevărat distrus". - Lorraine Warren
Traducerea: Alexynho & Reef @ www.titrări.ro