Csillagainkban a hiba
Úgy gondolom, tőlünk függ, hogyan meséljük el a szomorú történeteket
Egyfelől elmondhatjuk tetszetősebben,
mint a filmekben és romantikus regényekben,
ahol gyönyörű emberek gyönyörű leckéket tanulnak
és minden megoldható egy bocsánatkéréssel
és egy Peter Gabriel dallal.
Elhiheted, én pont ugyanúgy szeretem ezt a változatot, mint a többi lány,
De az nem az igazság.
Ez az igazság.
Sajnálom.
Röviddel azután, hogy 17 lettem,
anyám fejébe vette, hogy depressziós vagyok.
Annyit eszik mint egy madár, alig mozdul ki...
Nem vagyok depressziós, anyu. - Folyton ugyanazt a könyvet olvassa...
Depressziós. - Nem vagyok depressziós!
A tanulmányok mind azt álltják, a depresszió a rák mellékhatása.
A depresszió nem a rák mellékhatása.
Hanem a haldoklásé.
Velem is ez történt.
"Mennyei megbántás"
"A fájdalom követeli, hogy érezzük."
Váltsunk "Zoloftra" vagy "Lexaprora"
kétszer naponta egy helyett. - Ez miért fontos?
Úgy tűnik én vagyok a rákkal született gyerekek Keith Richardja.
Elmentél a terápiás csoportba, amit javasoltam?
Igen, de nem az én világom.
Jó lehetőseg lenne, hogy kapcsolatba kerülj olyan emberekkel, akik...
Akik mik? - Ugyanazon az utazáson vesznek részt.
"Utazás?" Komolyan?
Adj neki egy esélyt.
Ki tudja, talán felszabadítónak találod.
Jó.
Kész vagytok?
Ma azért gyűltünk itt össze...
szó szerint...
Jézus szívében.
Itt vagyunk JK-val.
Ki osztaná meg a történetét a csoporttal?
Angel vagyok. Krónikus mieloid leukémiám van.
Sid, akut lymphoblastos leukémia.
Heló, itt PJ. Neuroblastomám van.
Patrick vagyok. Hererák.
Megkíméllek Patrick hererák történetének véres részleteitől.
Tulajdonképpen megtalálták a heréiben.
Kivágták a nagy részét,
majdnem meghalt, de végül mégsem.
És most itt van
elváltan, barátok nélkül,
a szülei kanapéján élve,
A rákot használva arra, hogy megmutassa az útját Jézus szívéhez. Szó szerint.
Megmutatja, hogy egy nap,
ha szerencsések vagyunk
mi is pont olyanok lehetünk mint ő.
Ki a következő?
Hazel?
Hazel.
Eredetileg thyroid de most... elég lenyűgöző módon
parabola csoport a tüdőben. - És hogy vagy?
Úgy érted, ha nem számoljuk az előrehaladott stádiumú rákot?
Okésan, azt hiszem.
Mi itt vagyunk neked, Hazel.
Mit szóltok még egy dalhoz?
Krisztus a barátunk, és velünk marad a végéig.
Szia Édes.
És? Jó volt?
"Igen anyu, nagyszerű volt."
És ez volt az életem.
valóságshowk,
dokik,
nyolc gyógyszer háromszor egy nap.
De a legrosszabb az összes közül... A terápiás csoport.
Nem kényszeríthettek. - Dehogynem, a szüleid vagyunk.
Szerintünk ez fontos, hogy kamaszként barátokat találj.
Ha azt akarjátok, hogy kamasz legyek, ne a csoportba küldjetek.
Szerezzetek egy hamis személyit, hogy bárokba járhassak
Ihassak és füvet szedhessek. - A füvet nem szedik...
Látod, ezek azok a dolgok, amiket megtanulnék, ha lenne egy hamis személyim.
Csak szállj be a kocsiba, kérlek!
Végül elmentem.
Nem azért, mert akartam vagy mert azt hittem, segíteni fog,
hanem ugyanazért, amiért mostanában mindent csináltam,
hogy örömet okozzak a szüleimnek.
Miért nem jöhetek egyedül?
Csak az idődet vesztegeted míg itt ülsz és rám vársz.
Dehogyis. Feltalálom magam, vannak dolgaim.
Szeretlek. - Én is szeretlek.
Jó szórakozást!
Csak egy dolog rosszabb, mint a ráktól haldokolni:
ha a gyereked haldoklik a ráktól.
Hé!
Találj barátokat!
Bocsi. Megyek a lépcsőn.
Nem probléma. - Köszönöm.
Bocsi.
Semmi.
Bocs.
Ó, ne.
Ki akar kezdeni?
Akar bárki kezdeni? Valaki?
Gyerünk.
Beth vagyok. Rákos...
Ez egy jó hét volt.
Többet aludtam.
Most nem volt olyan
nehéz. - Itt vagyunk neked, Beth.
Isaac egy nehéz időszakon megy keresztül. Szeretnéd megosztani a csoporttal?
Vagy a barátod? - Nem, majd én.
Sziasztok.
Isaac vagyok, retina blastomám van.
Gyerekként megoperálták a bal szemem, azóta üveg.
Most egy új műtétre készülök, aminél eltávolítják a jobb szemem.
Akkor teljesen vak leszel.
De szerencsés vagyok. Van egy gyönyörű barátnőm, Monica.
És olyan remek barátaim, mint Augustus Waters...
akik támogatnak. És ennyi.
Köszönöm. - Itt vagyunk neked, Isaac.
Köszönöm.
Te jössz, Gus. - Persze.
Augustus Waters. 18 vagyok.
Osteosarcomám volt másfél éve.
Emiatt elvesztettem ezt a kicsikét.
és most részben kiborg vagyok, ami elég király.
De csak azért vagyok itt, mert Isaac megkért rá.
És hogy érzed magad, Gus? - Remekül.
Egy hullámvasúton vagyok, ami csak felfelé megy.
Meg szeretnéd osztani a félelmeid a csoporttal?
Félelmeim?
A felejtés.
Felejtés? - Igen.
Egész életemben próbálok kiemelkedő lenni.
Hogy emlékezzenek rám.
Félek, hogy ez nem történik meg.
Van valakinak hozzáfűznivalója?
Hazel?
Milyen váratlan.
Csak azt akarom mondani, hogy egy nap mind meghalunk.
Volt egy emberek előtti idő és lesz egy utáni.
Lehet holnap, lehet egy millió év múlva.
Amikor ez megtörténik, senkire nem fogunk emlékezni.
Se Kleopátrára, se Mohamed Alira, se Mozartra...
Egyikünkre sem.
A felejtés elkerülhetetlen.
Ha ez megijeszt, azt ajánlom, hagyd figyelmen kívül.
Isten tudja, mind ezt csináljuk.
Nos... Ez egy jó tanács volt.
Ezt imádom, mert szórakoztató hallani,
ahogy megosztják, amit éreznek.
Köszönöm.
Örökké. - Örökké.
Szó szerint.
Azt hittem a templom pincéjébe megyek,
de szó szerint Jézus szívében találtam magam.
Ó igen.
Hogy hívnak? - Hazel.
Nem, a teljes neved?
Hazel Grace Lancaster.
Mi van? - Semmit nem mondtam.
Miért nézel rám így? - Mert gyönyörű vagy.
Jézusom... - Szeretem nézni a gyönyörű embereket.
Eldöntöttem, hogy nem mondok le az élet egyszerű örömeiről.
Különösen, ha arra gondolok, hogy mindannyian nem sokára meghalunk.
Ez remek, de én nem vagyok gyönyörű. -Heló - Szia, Lisa.
Előbb te. - Nem, előbb te.
Örökké. - Örökké.
Mi ez az "örökké"? - "Örökké" az ő mottójuk.
Olyasmi mint: "Örökké szeretni foglak."
Már 14 millió "örökké" üzenetetet elküldtek egymásnak ebben az évben.
Ez nem fáj neki?
Nézzünk meg egy filmet. - Mi?
Ezen a héten nagyon elfoglalt vagyok, mert...
Úgy értem most.
Akár egy baltás gyilkos is lehetnél. - Erre mindig van lehetőség.
Gyerünk Hazel Grace, kockáztass. - Én...
Komolyan? Ez undorító! - Mi?
Azt hiszed ez menő vagy mi? Mindent tönkre tettél!
Mindent? - Igen, mindent!
Jobb, ha megyek.
Istenem. Mindig van egy hamarsha, igaz?
Bár rákod volt,
pénzt adsz cégeknek, hogy még több rákot gyártsanak?
Hidd el, ha nem tudsz lélegezni, az szívás.
Borzasztó! - "Hamarsha"?
Végzetes hiba. - Hiba...
Hazel Grace, nem ölnek meg, ha nem gyújtod meg őket.
Soha nem gyújtottam meg egyet sem. Látod, ez egy metafora.
A fogaid közé teszel valamit, ami megölhet,
de soha nem adod meg az erőt neki, hogy megtegye.
Metafora.
Szia szívem! Jöhet a topmodell nézés?
Nem. Terveim vannak Augustus Watersszel.
Jézus!
Megbuktam néhányszor a teszten.
Nem mondod?
De a negyedik alkalommal valami történhetett.
Mikor végeztünk, az oktató rám nézett, és azt mondta:
"Nagyon rosszul vezetsz, de tulajdonképpen biztonságosan."
A rák előnyei. - Abszolút.
Mesélj magadról.
13 voltam, mikor megtalálták.
A legrosszabb lehetőség.
Thyroid Rák a negyedik stádiumban.
Nem volt sok lehetőségem.
De persze ez nem állította meg őket.
Műtét, sugárkezelés, kemoterápia
és besugárzás.
egy darabig minden jól alakult,
aztán egyszer csak megállt.
Egy nap a tüdőm megtelt vízzel.
Nővér! Szükségünk van egy nővérre!
Nem tudtam lélegezni. Senki nem tudta irányítani.
Elmehetsz, kicsim. Ne félj.
Itt kéne, hogy véget érjen.
Istenem!
De egy furcsa dolog történt.
Az antibiotikumok elkezdtek működni, kiszívták a vizet a tüdőmből.
Visszaszereztem az erőmet.
Aztán egy kísérleti gyógymódba fogtak,
ami arról híres Rákia köztársaságában, hogy nem működik.
"Falaksafor"-nak hívják.
Az estek hetven százalékában nem működik, de valamiért
nálam bevált. Csodának nevezték.
A tüdőm még mindig rossz, de elvileg még működhet
egy darabig.
Szóval visszamentél a suliba?
Levizsgáztam, úgyhogy az NCC-n veszek órákat.
Váó! fősulis lány! Ez megmagyarázza a szofisztikált kisugárzásod.
Vigyázz!
Isten hozott szerény hajlékomban!
A családom bíztatásnak nevezi.
"Ha szivárványt akarsz látni, készülj fel az esőre."
Ne kérdezz.
Heló emberek. - Szia, Augustus.
Új barátnő?
Igen, ez Hazel Grace. - Helló, csak Hazel.
Hogy vagy, "Csak Hazel?" - Hogy vagy?
Lemegyünk. Viszlát!
Örülök, hogy megismertelek. - Én is.
Íme. Augustus világa.
Ez a szobám.
Impresszív gyűjtemény. - Egy időben játszottam.
Leülhetek? - Persze, érezd magad otthon.
Az én otthonom a te otthonod.
Bocsi, csak a lépcső...
Mindjárt jobb lesz...
Igen, értem.
Komolyan, jól vagy? - Igen.
Jó. Mi a történeted?
Már elmondtam.
13 voltam, mikor diagnosztizálták... - Nem a ráké.
A te történeted. Érdeklődés, hobbik, szenvedélyek, fétisek.
Fétis? - Gondolkozz, az első ami eszedbe jut.
Valami amit imádsz.
"Mennyei megbántás."
Jó. Az mi?
Egy könyv. A kedvenc könyvem. - Vannak benne zombik?
Zombik? Nem! - Klónkatona?
Nem! Ez nem az a fajta könyv. - Jó. Miről szól?
Rákról.
Csak a rákról? - De nem úgy! Hidd el,
csodálatos.
Az író, Peter Van Houten,
Az egyetlen ember akit ismerek,
aki A) tudja, milyen haldokolni, de B) nem halt meg.
Oké. El fogom olvasni ezt a borzasztó könyvet a semmitmondó címmel,
amiben nincsenek zombik, vagy klónok, de cserébe
te elolvasod ezt.
Ezt a kivételesen nagyszerű könyvet a kedvenc videójátékomról.
"A hajnal ára"?
Ne nevess. Jó könyv.
Beszél a becsületről, áldozatról, bátorságról és hősiességről.
Arról szól, hogy fogadjuk el a sorsunk és hagyjunk nyomot a világon.
Köszi.
Hidegek a kezeid!
Annyira nem. Csak oxigénhiányos.
Hazel Grace?
Szeretem ha orvosi szakszavakat használsz.
Ez másik könyv.
Ő adta neked, igaz?
A herpeszre gondolsz?
Persze. Minden anya álma.
Hé. Ne aggódj. - Nem aggódom.
Nem nagy dolog.
Csak néhány órát töltöttünk együtt, Nem várom el, hogy felhívjon.
Ez az? - Igen. Azt hittem bors volt.
Ma van kínában a Goji bogyó nemzeti napja.
Nem remek?
"Mondd, hogy hiányzik az utolsó tíz oldal a könyvből."
jó, igaz?
Sokat ettél ma? - Igen.
"Mondd, hogy nem így van vége"
a desszertet Goji bogyóval csináltam.
Le vagyok nyűgözve. - Remek antioxidáns.
"Egy könyv nem végződhet egy mondat közepén! Borzasztó!"
Minden évben? - Igen, minden évben.
Nagyon jó.
Szívem, fel akarsz állni az asztaltól?
Mi?
Hazel Grace.
Isten hozott a "Mennyei megbántás" édes kínjában.
De most megszegtem a szabályokat.
oké?
De most megszegtem a szabályokat.
remekül vagyok. De Isaac itt van és...
Isaac, Hazellel próbálok beszélni.
Elvesztegették az időm. - Isaac, elvonod a figyelmem.
Elvesztegették az időm.
Ide tudsz jönni?
Remek. Az ajtó nyitva van. Mennem kell. Szia.
Hahó?
Hazel.
Isaac, Hazel van itt a csoportból.
Heló. - Szia.
Figyelmeztetlek,
Isaac odavan egy pszicho részért.
Jól nézel ki. Szeretem ezt a színt. - Köszönöm.
Isaac.
Isaac, Hazel jött.
Heló, Isaac. - Szia, Hazel.
Hogy vagy? - Jól.
Úgy tűnik Isaac és Monica szakítottak.
Isaac, sajnálom. Akarsz róla beszélni?
Nem, csak sírni akarok és videójátékokat játszani.
Nem lenne rossz ha beszélnél vele, adhatnál neki néhány lányos tanácsot.
Tulajdonképpen teljesen normálisan reagál.
"A fájdalmat érezni kell." - Idézel a könyvemből?
Azt mondta, a műtét előtt akar szakítani,
mert nem bírná elviselni.
Én fogom elveszíteni a látásomat és ő nem tudná kezelni.
Azt hittem csak megijedt. Mondtam neki, hogy örökké,
de leállított, és ő nem mondta.
Olyan mintha már halott lennék, érted?
Néha az emberek nem értik az ígéreteket, amiket tesznek.
Tudom, de... Úgy érzem egy vesztes vagyok, és még mindig hordom a nyakláncot.
Vedd le! - Vedd le haver!
Igen!
Így kell ezt haver. Így kell.
Meg akarok ölni valakit.
Azt ne törd össze! Össze ne törd!.
Ezt üsd! - Bocsi.
Már korábban is hívni akartalak,
de véleményt kellett alkotnom a könyvről.
Pillanat.
Isaac.
A párna nem tud eltörni. Valamit össze kell törnöd.
Próbáld ezt.
A trófeát? - Igen.
Biztos vagy benne? - Már gondolkodtam, hogy mondjam el apámnak...
Utálom a kosárlabdát. Gyerünk haver!
Örökké!
"Mennyei megbántás." - Igen. Örülök, hogy tetszik.
Igen jó volt, kivéve a végét.
Az egy kicsit kemény. - Kicsit kemény? Kegyetlen!
Értem, hogy meghalt, de van egy szerződés az író...
Gus? - Igen?
Szabad? - Persze.
Az írók és az olvasók között, ha egy könyv egy mondat közepén fejeződik be,
az szerződés szegés. - Igen ezt értem,
de ha teljesen őszinte akarsz lenni, tény,
hogy az emberek az élet közepén, a mondat közepén halnak meg.
Nem is tudom...
de az igazán tudni szeretném, hogy mi történik Anna halála után,
és mi történik az anyjával. - És a holland tulipános emberrel.
És Sisyphusszal, a hörcsöggel. - Igen!
Próbáltad felvenni a kapcsolatot Peter Van Houtennel?
Csomó levelet írtam neki, de soha nem válaszolt.
Biztos nagyon zárkózott életet él Amszterdamban.
Kár.
Isaac, jobban érzed magad haver?
A fájdalom egy ilyen dolog.
Érezned kell.
Kikísérlek.
Hazel Grace.
Augustus Walters.
Állandóan azon a rohadt könyvön jár az agyam.
Felesleges.
Tudnunk kell, hogy végződik.
Ezt kérdeztem a levelekben is.
De soha nem válaszol.
Nem?
"Tisztelt Mr. Waters
Szeretném megköszönni az e-mailjét.
Hálás vagyok, hogy elolvasták a könyvemet."
Augustus? - Igen?
Mit csinálsz? - Lehet, hogy megtaláltam az asszisztensét
És lehet, hogy küldtem neki egy emailt.
Augustus! - Amit lehet, hogy továbbított Van Houtennek.
Folytassam? - Igen, igen, olvasd!
"Tartozom magának azzal, uram..." Hazel Grace, "uramnak" nevezett.
Augustus, olvasd már, olvasd már!
"A szép szavakért és az időért amit arra fordított, hogy elmondja nekem, hogy a könyvem..."
Most idézünk: "sokat jelentett Önnek
és a barátjának, Hazel Gracenek."
Nem lehet igaz!
Ellenkezőleg. "A kérdésére válaszként:
Nem, nem tervezem, hogy újabb könyvet írjak.
Nem hiszem, hogy a gondolataim további megosztása, több hasznot hozhatna nekem vagy az olvasóknak.
Mindamellett köszönöm a megtisztelő levelét.
Üdvözlettel, Peter Van Houten. "
Szóval... ez történt.
Istenem!
Az a lényeg, hogy elég király vagyok.
Gondolod, hogy én... - Nézd meg az emailed.
Istenem!
Istenem, Augustus!
Elájulok!
"Tisztelt Mr. Peter Van Houten, a nevem Hazel Grace Lancaster.
A barátom, Augustus Waters, aki az én ajánlásomra olvasta el a könyvét,
Kapott öntől egy e-mailt erről a címről. Remélem nem bánja,
de szeretném, ha válaszolna néhány kérdésemre
néhány, a köny vége után történt eseményről.
Hozzáment Anna anyukája a holland tulipános emberhez?
És ő tényleg akart valamit, vagy csak félreértés volt?
Végül, szeretném tudni mi történt Sziszifusszal, a hörcsöggel?
Évek óta érdekelnek ezek a kérdések,
és nem tudom, mennyi időm van még, hogy megtaláljam a válaszokat.
Tudom, hogy ezek a dolgok nem olyan fontosak,
És a könyv tele van velük, de szeretném tudni.
És ha úgy dönt, hogy ír még valamit, boldog lennék, ha elolvashatnám,
ha csak egy bevásárlólista is.
Hatalmas csodálattal, Hazel Grace Lancaster. "
Nem rossz.
Gondolod?
Egy kicsit fellengzős,
de Van Houten olyan szavakat használ, mint "elfogult" és "csonkítás".
Szerintem tetszeni fog neki.
Tényleg reggel van?
Igen.
Azt hiszem, alszom egy kicsit.
Oké.
Talán az "oké" lesz a mi "örökkénk".
Oké.
Jézus!
"Tisztelt Miss Lancaster
Nem válaszolhatom meg a kérdéseit, leírva semmiképp,
mert folytatásként
publikálhatná az interneteten.
Nem hiszem, hogy megtenné, de sosem tudjhatjuk.
Ha valaha Amszterdamban járna, kérem látogasson meg."
Mi?
" Tisztelettel, Peter Van Houten"
Peter Van...
Jézusom! Mi ez?
Hazel?
Anyu - Mi történt?
Nézd meg. Gyere ide.
Nézd.
Mi? - Igen! Peter Van Houten!
Látod mit mond? "Ha valaha Amszterdamban jár..."
Oda kell mennem!
Hihetetlen. - Meghívott Amszterdamba!
Amszterdam!
Mehetünk? Szerinted mehetünk?
De ez Amszterdam! Azt szeretném, ha mindent megkapnál.
De nincs rá pénzünk.
És vinned kell az oxigénpalackod. Hogy oldanád meg?
Butaság volt. Bocsi.
Hé. Nagyon sajnálom.
Semmi baj.
Beszélj a "Géniusszal". Használd el a kívánságod.
Már elhasználtam a "Csodánál." - Mire?
Nem Disneyworldre?
Hazel Grace, mondd, hogy nem mentél Disneyworldbe.
Mondd, hogy nem használtad el a haldokló kívánságod Disneyworldre!
Dehogynem. És nagyon jó volt.
Hallgass. - Találkoztam Goofyval!
Ez őrület! - Miért?
Nem hiszem el, hogy egy olyan lányért vagyok oda, akinek ilyen klisé kívánságai vannak!
Borzasztó.
Jössz?
A legfontosabb dolog minden MRI-nél,
hogy teljesen nyugodtak maradjunk.
De ezen a napon, ez majdnem lehetetlen volt.
Szia, Gus. Hogy vagy? - Heló, Mrs. Lancaster.
Az Rick Smith a pólódon?
Igen, ő az. - Imádom a pasit.
Augustus Waters. - Michael.
Örülök, hogy látlak. - Heló, Mrs. Lancaster, én is.
Heló, Hazel Grace. - Szia.
Nincs kedved piknikezni?
Boldogan piknikeznék veled.
Mehetünk?
Nem. Előbb...
Kórházszagom van. Átöltöznék.
Szóval... túlélted?
Igen. Levágták ezt a srácot.
Jó stratégia a súlyvesztéshez.
A lábak nehezek.
Most milyen az egészséged?
Remek. 14 hónapja nincs áttét.
Komolyan? Fantasztikus! - Igen, szerencsés vagyok.
Figyelj, Gus...
Tudnod kell, hogy Hazel nagyon beteg.
És ez élete végéig így lesz.
Lépést akar tartani, de tüdeje...
Kész vagy, Gus?
Igen.
Rendben. Később látlak. - Rendben.
Milyen csodálatos nap! - Igen.
Itt intézed a romantikus hódításaid?
Persze, mindet. Talán ezért vagyok még szűz.
Nem vagy szűz!
Komolyan? - Hadd mutassak valamit.
Látod azt a kört?
Az a szüzek köre.
És ez...
18 éves srác, láb nélkül.
Szóval de.
"Vicces csontok" Joop Van Lishuttól.
Hollandnak hangzik. - Az is.
Mint Rick Smith és a holland tulipánok.
Szendvicset?
Hadd találjam ki... - Holland sajt és paradicsom.
Bocsi, de a paradicsom mexikói. - Hogy mered?
Milyen király ez? Egy csontvázat használni játszótérnek.
Gondolkozz.
Szimbólumok. - Biztos elmerengtél,
Miért ülsz itt és eszel egy rossz szendvicset egy sráccal, aki Rick Smith pólót hord.
Megfordult a fejemben.
Nos, Hazel Grace, mint annyian előtted,
És ezt a legnagyobb tisztelettel mondom: Nevetséges dologra használtad el a kívánságod.
13 voltam... - Csend.
Egy komoly gondolatsort zavartál meg.
Fiatal voltál, és könnyen lenyűgözhető. A nagy kaszás ott állt és az arcodba bámult.
És ez rávett, hogy valami olyat akarj, amit igazából nem is.
De hogyan történhetett, hogy kicsi Hazel nem olvasta a Mennyei megbántást?
Hogy tudja, az igazi kívánsága az, hogy meglátogassa Peter Van Houtent?
De már elhasználtam, szóval...
Nem baj, nekem még megvan.
Azt mondod...
Nem fogom neked adni a kívánságom, Hazel.
Ha erre gondolsz.
De...
engem is érdekelne, hogy találkozzam Peter Van Houtennel,
És nem látom értelmét, hogy anélkül a lány nélkül tegyem ezt,
aki ajánlotta a könyvet, igaz?
Szóval beszéltem a géniusszal és megegyeztünk.
Egy hónap múlva indulunk.
Nem lehet igaz...
Istenem!
Augustus!
Köszönöm!
Aztán ez történt.
Heló. - Sziasztok.
Heló. - Jól vagy?
Mi történt? - A szokásos.
Folyadék a tüdőben, meggátolja, hogy az oxigén beáramoljon.
Csőre raktak, hogy kijöjjön.
Fél liter.
A jó hír az, hogy nincs tumor.
Nincs több tumor a testedben.
Úgy megkönnyebbültünk.. - Ez csak egy dolog, Hazel.
Ezzel élhetsz.
Mr. Lancaster.
Hogy van? - Jobban.
Köszönjük. Sokkal jobban.
Nem engedtek be. Csak rokonokat. - Sajnálom.
Igen.
Elmondják neki, hogy itt voltunk? - Persze. Persze, elmondom.
Jó. - Gus, miért nem mész haza?
Pihenj.
Általában a tumorok elkezdenek ellenálni a kezelésnek. Veled ez még nem történt meg.
Másfelől, a gyógyszer gyulladást és romlást okozhat.
Nagyon kevés ember szedte a "Falaksafort" annyi ideig, mint Hazel.
Nem ismerjük a hosszútávú következményeket.
Próbáljuk megakadályozni a továbbterjedést, ahogy tudjuk.
De betegségeket, gyengeséget, érrendszeri problémákat okozhat
és tumorokat eredményezhet, amit nehéz megelőzni.
A túlélési esély ezeknél a pácienseknél jelentősen csökkenhet.
Elmehetsz, kicsim.
Ne félj.
Istenem!
Nem leszek anyuka már.
Van egy kérdésem.
Igen, Hazel? - Elutazhatok Amszterdamba?
Most nem ajánlanám.
Miért nem? - Nem lenne rá valami mód?
Túl kockázatos lenne. - Csakúgy mint a pláza.
Igen de repülőn? - De ott van oxigén.
Negyedik stádiumban vagy. - Talán ez az utolsó lehetőség.
Ha a gyógyszer nem működik, nem értem miért...
Abban az esetben... - Nem!
Nem tudom, hogyan mondjam, Hazel.
Nagyon beteg vagy. Sajnálom.
Halló?
Igen, pillanat.
Gus az... megint.
Bocs. Alszik.
Igen.
Szia.
Tudom mit gondolsz.
Nem fair vele szemben.
Nem az.
Nem erre van szüksége. Senkinek.
Csak felesleges problémák. - Igazad van.
Anyáddal ugyan ezt gondoljuk. Talán, ideje, hogy kitegyünk az utcára,
vagy egy árvaházban hagyjunk, hogy jobb legyen.
Komolyan. Nem vagyunk érzelmes emberek.
"Halló?"
"Megsüketülök ettől a csendtől..."
Hazel Grace?
Heló Augustus.
Minden oké?
Nem.
Mi a baj?
Mondd el.
Nem tudom.
Minden.
Amszterdamba akarok menni, Gus.
Azt akarom, hogy Van Houten elmondja, mi történt a könyv vége után.
És én nem akarom ezt az életet.
Rájöttem, hogy az ég elszomorít
és ez a nevetséges, öreg hinta,
amit apu csinált amikor kicsi voltam.
Azt hiszem ennyi.
Nos...
Ragaszkodom hozzá, hogy láthassam ezt a hintát.
Már értem mire gondolsz. Ez egy nagyon szomorú hinta.
Hazel Grace Remélem rájöttél, hogy
az, ha távolságot tartasz tőlem, nem gyengíti a vonzalmamat.
Az összes próbálkozásod, hogy megments magadtól hiábavaló.
Nézd...
Én kedvellek.
Szeretem veled tölteni az időm...
de nem engedhetem, hogy ez folytatódjon.
Miért?
Nem akarlak bántani. - De én nem bánom.
Nem érted. - De értem.
Tudom miről beszélsz. Hidd el, nem érdekel.
Kiváltság lenne, ha te törnéd össze a szívem.
Gus, Én egy időzített bomba vagyok.
Egy nap felrobbanok és mindenkit megsebzek magam körül.
Felelősnek érzem magam, hogy lecsökkentsem az áldozatok számát.
Bomba...
"Köszönöm, hogy megérted..."
"csak barátok..."
"Oké... "
" Oké... "
"Elég! Hagyd abba a flörtölést!"
"Kedves Hazel,
Kaptam egy üzenetet a Géniusztól...
Arról, hogy te, Augustus Waters és az anyukád, negyedikén meglátogattok.
Peterrel már alig várjuk... "
Anyu!
Igen?
Anyu!
Bocs. - A fürdőben voltam.
Irtál a Géniusznak, hogy töröljék az utazást?
Van Houten asszisztense küldött egy emailt.
Még mindig azt hiszi megyünk.
Mi van?
Apáddal akartuk elmondani. - Anya?
Megyünk Amszterdamba...
Komolyan... Megyünk Amszterdamba?
Igen! Megyünk Amszterdamba!
Minden készen áll, megyünk. Dr. Maryland már tudja.
De csak három napra nem hatra.
De el van intézve, van ott egy onkológus.
Minden készen áll. - Szeretlek.
Annyira szeretlek!
Szeretlek.
Ó istenem! - Megyünk Amszterdamba.
Megyünk Amszterdamba! - Hívd fel, mond el neki.
Hívd fel!
Figyelj, tüdő...
Egybe kell maradj egy hétig?
Csak egyetlen rohadt hétig.
"Hé, Gus!
Remélem érvényes az útleveled. "
" A felhőkön járok! "
Gyerünk!
Várj. Elfelejtettem a kaját. - Mi?
Nálad van az útlevél? - Igen.
A táskámban. - Jó.
Ahogy a Géniusznak is mondtam:
"Utazzunk stílusosan, vagy sehogy se utazzunk."
Anyu, Megyünk Amszterdamba! - Most rögtön megyünk Amszterdamba.
Üdv, Lancaster család.
Gus. Jó, hogy látlak.
Elvihetem uram? - Gus, nagyon kreatív!
Oké, Hazel Grace? - Oké!
Sosem utaztál még repülővel? - Nem.
Izgalmas.
Uram ? Ezen a repülőn nem lehet dohányozni.
Egyiken sem. - Nem dohányzom.
Ez egy metafora. Használunk valamit ami ölhet, de nem adjuk meg neki az erőt, hogy megtegye.
Ez a metafora tiltott a légitársaságoknál.
Készüljenek fel a felszállásra.
Köszönöm.
Oké?
Gus, ez olyan mintha te vezetnél egy autót.
Jézusom, repülök!
Repülünk!
Nézz le!
Soha nem láttam még ilyet életemben!
Nézd az autókat! Olyanok mint...
Olyan édesek vagytok. - Mi csak barátok vagyunk.
Ő igen, én nem.
Váó!
Tartsd magad távol tőle, ribanc!
Nézd Hazel!
Hihetetlen.
Mi?
Minden üveg! Milyen gyönyörű!
Bejelentkezek.
"Öltözzenek, mert foglalásuk van
ma estére, két személyre az "Orange"-ba.
És "Élvezzék, Mr. Peter Van Houten."
Lecsekkoltam az éttermet, és gyönyörű.
Az utikönyv azt mondja, hogy elegáns, és nagyon romantikus.
Jó. Lássuk...
Istenem!
Oké, de...
Mit veszünk fel?
Az enyém?
Istenem! Milyen gyönyörű!
Csak egy ötlet.
Ötlet?
Nem aggódsz, hogy a kamasz lányod
Egyedül megy el egy idősebb fiúval?
Egy városban ami az erkölcstelenségről és szabadosságról híres?
Igen, pontosan ez volt az ötletem.
Gus!
Jól nézel ki!
Köszönöm asszonyom.
Hazel, megjött Gus!
És csodásan néz ki!
Úgy hallottam ez az étterem nagyszerű.
Váó!
Mi van?
Lenyűgöző vagy.
Köszi.
Váó!
Itt.
"Orange". Itt van.
Itt az asztaluk, Mrs. és Mr. Waters.
Köszönjük.
Köszönöm, Gus. - Bármikor.
A pezsgő a ház ajándéka. Egészségükre.
Jó estét!
Voilá!
Oké? - Oké.
Ez nagyon jó!
Tudják mit mondott Dom Perignon, miután feltalálta a pezsgőt?
"Jöjjenek, gyorsan, megkóstoltam a csillagokat!"
Isten hozta önöket az "Orange"-ban.
Mit részesítenek előnyben, az étlapot vagy a séf ajánlatát?
A séf ajánlata remekül hangzik.
És uram...
Valami azt súgja, ebből többre lesz szükségünk.
Ma este az összes csillag be van palackozva az önök számára, fiatal barátaim.
Azt hiszem ez a mienk.
Sárkány rizottó a hölgynek. - Köszönöm.
És ugyanez az úrnak. - Köszönöm.
Jó étvágyat hozzá!
Azt kívánom, hogy ez a sárkány rizottó váljon emberré,
hogy elvihessem Vegasba és elvehessem feleségül.
Tetszik az öltönyöd. - Köszi. Először van rajtam.
Nem viselted még temetésen? - Nem.
Annyira nem jó.
Mikor beteg lettem,
azt mondták, hogy 85% van a gyógyulásra.
Nagyon magas.
De a több éves tortúra után, elvesztettem a lábam.
És még mindig 15% van a bukásra.
A műtét előtt megkértem a szüleimet,
hogy vegyenek egy nagyon szép öltönyt.
Arra az esetre ha meghalnál. - Igen.
Nekem is van egy ruhám. Akkor vettem amikor 15 éves voltam.
De nem venném fel egy randira.
Szóval ez egy randi?
Hé, csak óvatosan.
Mr. és Mrs. Waters vagyunk. - Mert nem beszél angolul.
De meg kell mondanom nekik ha kérdezik, igaz?
Emlékszel mit mondtál Vegasról? - Igen.
Mehetek veled? - Hiszel istenben?
Telán . - És az angyalokban?
Nem. - A halál utáni életben?
Nem. Talán. Nem tudom.
De mielőtt egy határozott "nem"-et mondok, szeretnék bizonyítékot.
Te?
Abszolút. - Komolyan?
Nem pontosan az égben, ahol unikornisok galoppoznak
és házakban lakunk a felhőkön, de igen határozottan hiszek valamiban.
Különben mi a lényeg?
Talán nincs lényeg. - Ezt nem fogadom el.
Szerelmes vagyok beléd.
Hallod?
Augustus... - Szerelmes vagyok beléd.
Tudom, hogy a szerelem csalfa és a feledés elkerülhetetlen,
és mind halálra vagyunk ítélve,
és eljön az a nap,
amikor minden amit alkottunk porrá lesz.
És tudom, hogy a nap el fogja nyelni az egyetlen földünket.
De szerelmes vagyok beléd.
Sajnálom.
Még csillagot?
Nem, köszönjük.
Azt hiszem hozhatja a számlát. - Nem, uram.
A számlájukat Mr. Van Houten már kiegyenlítette.
Mi?
Augustus...
Nem igazán értem ezt a pólót.
Van Houten fogja.
Ez egy utalás Magrittera a "Mennyei megbántásból."
Ez nem egy pipa.
De igen ez egy pipa. - Nem, ez nem egy pipa.
Ez egy rajz egy pipáról. Érted?
Egy rajz egy dologról nem a dolog maga.
Ahogy egy póló egy tárgy rajzával sem maga a tárgy.
Hé, te. Mikor nőttél így fel?
Ki áll készen néhány válaszra?
Én!
Ez az.
Úgy izgulok, azt sem tudom, hogy viselkedjek. - Gondolom normálisan.
Gyerünk.
Lidewij.
Üdv. - Szia, Augustus vagyok.
Lidewij. - Hazel vagyok.
Gyertek beljebb. - Köszönjük.
Peter, Itt vannak. - Kik ezek Lidewij?
Augustus és Hazel. A rajongóid.
Amerikaiak? - Te hívtad őket.
Gyertek beljebb.
Tudod miért hagytam el Amerikát, Lidewij.
Hogy soha többet ne találkozzak amerikaiakkal.
Te is amerikai vagy. - Nem érdekel. Szabadulj meg tőlük.
Dehogy, Peter. Kérlek viselkedj.
Gyertek be, kérlek.
Elnézést, had igazítsam meg... Ide le tudsz ülni.
Köszönöm.
Melyikőtök Augustus Waters?
Én vagyok.
Ő itt Hazel.
Mr. Van Houten, nagyon hálásak vagyunk a leveléért.
Nyílvánvalóan túl hamar ítéltem.
Az első szerencsétlenek akiknek válaszoltam és nézd mi történt.
Whiskeyt? - Nos...
Nem, köszönjük.
Csak nekem Lidewij. Még egy whiskeyt szódával kérlek.
Talán kezdjünk reggelivel, Peter? - Azt hiszi alkoholproblémáim vannak.
És azt is hiszem, hogy a föld kerek.
Szóval, tetszett a könyvem.
Imádjuk a könyvét. - Igen.
Sokan szeretjük. Augustus...
Arra használta a kívánságát, hogy beszélhessünk önnel.
Nem gond. - Igen.
Direkt öltözködsz úgy, mint ő?
Egy kicsit.
És ha már itt tartunk...
Mindketten szeretnénk megköszönni önnek a tegnapi vacsorát.
Éa a pezsgőt. - Isteni volt.
És varázslatos. - Mi fizettük a vacsorájukat tegnap este?
Örömünkre szolgált.
Messziről jöttetek.
Mit tehetek értetek? - Volna pár kérdésünk...
arról, hogy mi történt a könyv vége után.
Főleg az emberekkel akik Annat támogatták.
Az anyjával, a holland...
Mennyire ismeritek a svéd hip-hoppot?
Nem nagyon.
Lidewij, azonnal tedd be a "Bomfalerala"-t.
Rendben.
Nem beszélek svédül. - Ki a fene beszél svédül?
Nem számít milyen nonszensz amit beszélnek, az számít ahogy érzed magad tőle.
Most szórakozik velünk? Ugye ezt nem gondolja komolyan?
Gus ülj le.
Nos, a könyv végén...
Képzeljétek el, hogy versenyeztek egy teknőssel.
A teknősnek van tíz yardnyi előnye.
Mialatt ti megteszitek ezt a távot, a teknős egy métert halad.
Gyorsabbak vagytok a teknősnél, mégsem éritek utól soha.
Csak csökkenthetitek a távot, amivel vezet.
Persze elfuthattok a teknős mellett,
de hogy miként vagytok erre képesek, az rendkívül bonyolult.
Olyannyira, bonyolult, hogy
Senki nem tudta megoldani, mielőtt Cantor bebizonyította,
hogy egyes végtelenek nagyobbak más végteleneknél.
Azt hiszem ez a válasz a kérdésetekre.
Hazel, sajnálom, de nem értem, mi folyik itt.
Nagyon okosnak tűnik Mr Walters
Megtámadta a rák az agyát?
Peter!
Fókuszálhatnánk Annára egy kicsit? Kérem!
Értem, hogy a történet a mondat közepén ér véget.
Meghalt, vagy túl beteg lett, hogy folytassa. - Nem érdekel a könyv.
De ez nem jelenti azt, hogy a szüleinek és a barátainak nincs jövője, igaz?
Igaz?
Nem érdekel. - De megígérte!
Semmi nem történik! Csak fikció! Csak a könyv végéig léteznek.
De az nem lehet!
Értem az irodalmiságot, de... - Nem bírom, Ludewij.
Lehetetlen... - Nem fogom gyerekek nyavalygását hallgatni.
És visszautasítom, hogy sajnáljalak benneteket, úgy, ahogy várnátok.
Nem kérünk a szánalmából. - Igen!
Mint minden beteg gyereknek, ezen múlik a létezésetek.
Arra vagytok ítélve, hogy gyerekként töltsétek a napjaitokat, akik hisznek abban,
hogy van élet a regény vége után. Mi, felnőttek szánakozunk ezen,
és fizetjük a gyógyszereiteket, lélegeztetőgépeiteket. - Peter elég!
Egy olyan evolúciós folyamat mellékhatásai vagytok,
amit nem érdekelnek az egyéni életek.
Sikertelen mutációs kísérlet vagytok.
Ide figyeljen, gennyláda!
Maga semmi olyat nem közölhet a betegségemről, amit ne tudnék.
Csak egy dologért jöttem ide.
Tudni akarom mi történik a rohadt könyv vége után!
Nem tudom elmondani. - Baromság!
Nem tudom. - Mondja már!
Menjetek el.
Inkább azt kérdezd magadtól, hogy miért érdekelnek az ilyen idióta kérdések?
Dugja fel magának!
Minden oké.
Megírom a folytatást.
Sokkal jobb folytatást írok, mint bármilyen próbálkozása ennek az alkoholistának.
Lesz benne vér, belek és áldozathozás.
Imádni fogod.
Sajnálom, hogy időt vesztegettél erre a seggfejre.
Időt ami se neki se nekünk nincs elég.
Hazel és Augustus!
Úgy sajnálom.
A körülmények kegyetlenné tették.
Azt hittem a veletek való találkozás segíteni fog.
Ha látja, hogy a munkája hatással volt mások életére.
De...
Nagyon sajnálom.
Talán csinálhatnánk valami hasznosat. Voltatok már Anne Frank házában?
Nem akarunk sehova menni ezzel az emberrel. - Nem.
Ő nincs meghívva.
Félek, itt nincs lift.
Nem probléma. - Nagyon sok lépcső van.
Meredek lépcsők... - Megcsinálom.
Hazelnek nem kell. - Megcsinálom.
Gyerünk.
Annelise Marie Frank Hollander, alias Anne Frank,
Egy német zsidó volt és az "Anne Frank naplójának" az írója.
"Nehéz ilyen időkben élni mint manapság.
Csoda, hogy nem felejtettem el az összes reményt.
Olyan abszurdnak tűnik.
De ami tartja bennem a lelket, hogy mindig azt gondoltam,
mindezek ellenére az embereknek jó szíve van.
Másként teljesen képtelen lettem volna ezt az életet élni...
Megpróbálhatjuk? - Igen.
Óvatosan. - Vigyázok.
Ez Anne Frank családjának a híres könyvtára.
Sikerült, köszönöm.
"Biztos túl fiatal vagyok, hogy ezekkel a problémákkal küzdjek,
de a nyomás annyira elviselhetetlen volt...
amíg bele nem kényszerítettem magamat, hogy megoldást találjak."
Minden oké, Hazel? - Igen.
Ne olyan gyorsan. Bocsánat. - Nem probléma.
Minden oké? - Igen.
"Akkor felnéztem az égre...
és ezt éreztem, hogy minden jóra fog fordulni
és ez a kegyetlenség eltűnik majd."
Oké? - Igen.
Hazel, szerintem elég lesz. Nem kell...
Jól vagyok.
"Minden úgy van ahogy lennie kell.
Isten azt akarja, hogy minden ember boldog legyen.
Ahol remény van...
ott fény is."
Megcsináltad. - Igen.
Rendben vagy? - Igen.
Ez az.
Oké? - Igen.
Jó.
Köszönöm.
A család egyetlen túlélője Otto.
Anna apja.
"Pillanatnyilag...
nem tudok a gonoszra gondolni,
csak a jó dolgokról amik még itt vannak.
Próbálom elkapni a belső boldogságot.
A szépségre gondolok és arra, hogy minden hozzád kapcsolódik.
És boldog vagyok."
Úgy hullottam alá a szerelembe, ahogy az ember elalszik...
... lassan, aztán egyszerre.
Azt gondoltam egy pillanatig, amikor ez megtörténik...
Le kell majd vennem. - Mit?
A lábam.
Csak nem érzem magam késznek.
Gus.
Ne foglalkozz vele.
Várj. - Beakadt.
Annyira szeretlek, Augustus Waters.
Én is szeretlek, Hazel Grace.
Nagyon...
Augustus, nem kapok levegőt.
Nyugi.
Hazel.
Annyira gyönyörű vagy. - Elég!
Nem nagyon csinos,
Hanem hihetetlenül gyönyörű.
Köszönöm.
"Szüzek."
"18 éves, féllábú fiú. Szeretettel, Hazel Grace."
Ó, istenem!
Hihetetlen, hogy bolondnak hívtad.
Tudom. - Mi?
Ez hogy jött? - Nem tudom, csak úgy.
Olyan dühös voltam. - Micsoda egy szörnyeteg!
Anyu, borzasztó volt. - Azután??
Elmentünk Anne Frank házába. - Tényeg? Csodásan hangzik.
Igen. - És aztán?
Aztán... sétáltunk?
Édesen hangzik.
Van még pár óránk.
Meglátogathatnánk a Van Gogh Múzeumot. - Ha akarjátok.
Nincs időm rá... De csak érjetek haza időben.
Abbahagynád a viccelődést?
Hazel,nem viccelek, csak pozitívan gondolkodok.
Mrs. Lancaster? - Igen?
Egyedül maradhatok egy kicsit Hazellel?
Persze, Gus. Nos... A szobámban leszek
és elkészülök, amíg ti eldöntötök valamit.
Akarsz sétálni?
Mi az?
Mielőtt bekerültél volna a kórházba, én...
Én fájdalmat éreztem a kezemben.
Szóval kutakodtunk egy kicsit az MRI-n,
és úgy világítottam, mint egy karácsonyfa.
Az egész mellkasom, a májam, csak...
Mindenhol.
Sajnálom.
El kellett volna mondanom.
Nem fair.
A világ nem egy kívánságteljesítő gyár.
Hé, figyelj.
Ne aggódj miattam, oké ?
Megtalálom a módját, hogy még jó darabig itt legyek.
Fáj? - Nem.
Minden oké.
Oké.
Gondolom, nem tudnád az egészet elfelejteni?.
Nem. - Ne kezelj úgy, mintha haldokolnék.
Nem gondolom, hogy haldokolsz, Augustus.
Csak egy icipici rákod van.
Nagyon nevetséges lenne...
ha megcsókolnálak?
Talán.
"Gyönyörű családom és Gus."
"Kemoterápia."
Hogy vannak a szemeid, Isaac? - Jól.
Most úgy tűnik a fejem a probléma. Valami ilyesmi.
Nos, nekem úgy tűnik a testemnek van rákja,
és harcolnak, haver.
Mondtad már neki a temetésed?
Haver. - Mi van?
Nem még nem mondtam el neki, Isaac. - Mi az?
Ó, sajnálom. - Augustus?
Kéne néhány ember akik beszélnek a temetésemen.
Szóval reméltem, hogy te és Isaac ... Különösen te...
mondanátok...
néhány jó szót rólam.
Megtiszteltetés lenne.
Köszönöm.
Aranyosak vagytok.
Rosszul vagyok tőletek.
Undorító.
Hírek Monicaról? - Egy szó sem.
Nem hívott, hogy halljon rólad? - Egyszer sem.
Utálom azt a lányt. - De van másik száz,
úgyhogy nem is érdekel. A csoportban is van egy - két új lány.
Jézus, néhányuknak akkora...
Honnan tudod?
Vak vagyok de nem úgy.
Hazel Grace?
Van öt dollárod?
Oké, most mi van?
Heló, srácok. Tojást érzek. Tojások?
Itt? - Itt.
Ideges vagy? - Ideges?
Itthon van Monica? - Nem számít.
Nem Monicaért csináljuk. - Jó. Adsz egy tojást?
Hazel Grace? Add ide. - Tojások.
Isaac.
Oké, csináljuk!
Megcsinálod! - Gyerünk!
Semmit nem hallottam.
Jó volt, de egy kicsit balra.
Várj, nekem balra vagy nektek? - Neked balra.
Rendben. - Még balra.
Nem kéne várni sötétedésig? - Isaacnek sötét van.
Haver, nem vagyok süket, csak vak. Vigyázz mit beszélsz rólam.
Igen? - Akkor dobj keményebben.
Igen! - Igen!
Mi? Mi van?
Megcsináltam! Megcsináltam!
Most már tudom hova dobjak. Izgatott vagyok!
Gyerünk, gyerünk!
Igen! Csináld!
Várj!
Isaac.
Heló! Maga Monica anyja?
Igen. - Heló asszonyom.
A lánya nagyon nem viselkedett fair-ül. Jöttünk bosszút állni.
Talán nem tűnünk veszélyesnek, mert a hármunknak együtt van
öt lába, négy szeme és két és fél tüdeje, de...
van két tucat tojásunk, szóval az ön helyében,
visszamennék a házba.
Működött? - Igen.
Ebben a hülye pólóban és mégis működött? - Itt van, tartsd. Várj.
Remek!
Augustus? - Hazel Grace.
Heló.
Ó, istenem. Szia. Szeretlek.
Ó, Istenem. - A benzinkúton vagyok.
Hol? - Van egy kis gond.
Kellene... Ide tudnál jönni? Segíteni nekem?
Gus!
Hé, Mi történt?
Nézd. - Gus, elfertőződött.
Lélegezz mélyeket.
Gus hívnunk kell valakit. - Ne kérlek, ne hívd a 911-et.
Ne hívd a szüleimet. Nem bocsátom meg ha felhívod őket.
Gus, mit csinálsz? Mit csinálsz itt?
Cigarettát akartam venni. Nem tudom mi történt a dobozommal.
Talán elvesztettem vagy valaki elvette.
Csak megakartam csinálni valamit egyedül. Érted, egyedül akartam csinálni.
Fel kéne hívjuk a 911-et. - Nem!
Muszáj! - Nem!
Heló. 911? Szükségünk van egy mentőre.
Gyűlölöm magam!
A nevem Hazel Grace Lancaster.
Egy ezüst SUV-ban vagyunk a benzinkúton.
Szeretném elmondani, hogy Gus az utolsó pillanatig megtartotta a humorát.
És egy pillanatra sem vesztette el a bátorságát.
< i> De nem ez történt.
Hogy van?
Nehéz északája volt, Hazel. Alacsony a vérnyomása.
A szíve...
Mi a helyzet a kemoterápiával?
Abba fogják hagyni a kemot.
Láthatom?
Elmondom neki, hogy itt vagy.
Igen, igen...
Valószínűleg még maradok egy ideig, ha nem gond.
Óvatosan, fiam.
Oké. - Igen.
Heló.
Mire gondolsz?
A felejtésre.
Tudom, hogy gyerekes, de...
mindig azt gondoltam, hogy egy hős leszek.
Hogy lesz egy jó sztori amit mesélhetek.
Amiről írnak az újságokban...
Úgy értem valami különleges akartam lenni.
Különleges vagy, Augustus. - Tudom, de...
Tudod, hogy értem. - Tudom, de nem értek egyet...
ezzel a megszállotsággal az emlékezésről.
Mérges vagy? - Igen mérges!
Dühös vagyok, mert úgy gondolom, hogy különleges vagy. Ez nem elég?
De szerinted az élet értelme
az, hogy mindenki emlékezzen rád és az, hogy mindenki szeressen?
Gus, tudod mit? Ez az életed, ez minden amid van.
Vagyok neked én, a családod, meg ez a világ és ennyi.
Ha ez nem elég, sajnálom, de ez nem semmi.
Mert szeretlek.
És én emlékezni fogok rád.
Sajnálom, oké?
Azt kívánom, bárcsak boldog lennél ennyivel. - Hé!
A jó élete, Hazel Grace.
Még nincs vége, igaz?
Augustus.
A hülye rák egyik utolsó hóbortja,
az az amit az "utolsó jó napnak" hívunk.
Amikor úgy tűnik minden helyrejött...
A fájdalom pillanatnyilag tolerálható.
A probléma persze az, hogy nem tudod,
ez-e az a bizonyos "utolsó jó nap"
Abban a pillanatba csak egy egyszerű jó napnak tűnik.
Heló, Augustus.
Jó estét, Hazel Grace.
Volna egy kérdésem, ha készen állsz, hogy megbeszéljük.
Talán.
Megtalálod az utadat "Jézus szívébe" pár percen belül?
Talán. Minden oké?
Szeretlek, Hazel Grace.
Vacsorázhatunk később?
Mit csinálsz? - Mennem kell.
Hazelnek ennie kell. Nincs ebéd.
Nem vagyok éhes. - Hazel enned kell!
Tényleg nem vagyok éhes! - Tudom, hogy Gus beteg,
de óvatosnak kell lenned. - Ennek semmi köze Gushoz.
Akkor figyelj az egészségedre. Gyere kicsim, egyél valamit.
Az egészségemre? Nem vagyok egészséges, és meg fogok halni.
Tudjátok? Haldoklom! Nem lesz, akit ápolni kell.
Vagy sajnálkozni. És nem leszel az anyám többé.
És sajnálom, ez az igaszság. Mehetek?
Miért mondod ezt? - Ne merészelj...
Mert azt mondtad. - Mit?
Az ICU-ban.
Hazel...
Ez nem igaz. Tévedtem.
Igen?
Ha meghalsz is... - Mikor...
Mikor meghalsz is...
Mindig az anyád leszek.
Ez a legnagyobb dolog, ami valaha lehetek.
Ettől félek a legjobban anyu.
Hogy amikor elmegyek, az életetek értelmetlen lesz.
Egész nap ülni fogtok és a falat bámulni. ...vagy feladjátok.
Hazel, szívem, nem engedem, hogy ez történjen.
Elveszíteni téged?
Pokolian fog fájni.
De te tudhatod a legjobban, hogy
lehetséges a fájdalommal élni.
Csak csinálni kell.
Szociális munkásnak tanulunk majd.
Minek? - Hogy...
Használhatnánk a tapasztalatot, hogy másoknak segítsünk.
Tanácsot adhatunk más családoknak. - Miért nem mondtátok el?
Nem akartuk, hogy elhagyatottnak érezd magad. - Elhagyatottnak?
Ez ..
Csodálatos hír. - Rendben.
Minden oké.
Szeretlek kicsim.
Előre. Egy kicsit balra.
Milyen? - Tedd rá a kezeid.
Jobra van az emelvény. Igen, tökéletes.
Csodálatos.
Heló . - Késtél.
Hogy vagy? Ragyogsz Hazel Grace.
Ne mond, ez igaz?
Mi folyik itt srácok? - Mond el neki, Gus.
Ott akartam lenni a temetésemen.
Illetve, remélem ott lehet mint egy szellem.
De abban az esetben ha ez nem történne meg,
eldöntöttem, hogy megrendezek egy elő temetést.
Kész?
Augustus Waters egy arogáns seggfej volt de megbocsátunk neki.
És rohadtul helyes volt, mert csak 19 évig élt.
sokkal több helyett. - Csak 18-at, haver.
Haver, én csak adni akartam egy kis időt még.
Ne zavarj meg seggfej, halott vagy.
De ha egy tudós a jövőből eljönne a házamhoz,
aki robotszemeket visel és megkérne, hogy próbáljam ki őket...
megmondanám neki, hogy tűnjön el, mert...
Gus nem akarom a világot nélküled látni.
Igen, nem akarom Augustus Waters nélkül látni a világot.
És miután értitek amit mondani akarok, persze, hogy beraknám a robotszemeket,
mert tudjátok robotszemek... marha jól hangzik.
Nem tudom.
Ez nagyon nehéz.
Isten veled.
Igen. - Hazel, segítenél?
Jobra kicsit.
Igen, fordulj meg és ülj le. Kész.
Te jössz, Hazel Grace.
Heló a nevem Hazel Grace Lancaster
És Augustus Waters az igazi csillag az életemben.
A mi szerelmünk története hatalmas volt...
Talán nem vagyok képes elmondani egy mondatot sem,
anélkül, hogy elsüllyednék a könnyek tengerében.
Mint minden szerelmi történet a miénk is meghal velünk.
Ahogy lennie kell.
Reméltem, hogy ő mond beszédet az én temetésemen.
De nem fog.
Nem beszélünk a szerelmünkről, mert nem tudok.
E helyett a matekról fogok.
Nem vagyok matematikus, de a következőt tudom.
0 és 1 között vannak végtelen számok.
Van a 0.1, 0.2, 0.12
Végtelen lehetőség.
Természetesen ennél is végtelenebb mennyiség van 0 és 2 között.
Vagy 0 és egymillió között.
Szóval egyes végtelenek egyszerűen nagyobbak mint mások.
Ezt egy író mondta nekünk.
Több számot szeretnék...
mint az lehetséges.
És Istenem...
Több napot szeretnék Agustus Watersel mint az megadatott.
De Gus...
Szerelmem...
Nem tudom elmondani mennyit jelent nekem
a mi kis végtelenünk.
Az örökkévalóságot adtad nekem...
a mi napjainkban számlálva.
Szóval én...
az örökkévalóságig hálás leszek.
Annyira szeretlek.
Szeretlek.
Augustus Waters nyolc nappal később az ICU-ban halt meg...
amikor a rák...
megállította a szívét...
Ami annyira rá jellemző volt.
Elviselhetetlen volt
ez az egész.
Minden ezredmásodperc egyre rosszabb lett.
Az első dolog amit a sürgősségin csinálsz,
az az, hogy megállapítod a fájdalom erősségét egy 1-től 10-es skálán.
Többszázszor kérdeztek meg és emlékszem egyszer,
amikor nem tudtam lélegezni és éreztem, hogy az egész mellkasom ég,
a nővér megkérdezte, hogy milyen erős a fájdalom.
Mert beszélni nem tudtam, így egy kilencest mutattam a kezemmel.
Később, mikor jobban voltam, a nővér bejött és harcosnak nevezett.
"Tudod honnan tudom?" Kérdezte.
"mert 9-et mutattál a tízből."
De ez nem volt igaz. Nem azért mondtam kilencet, mert bátor voltam.
azért mondtam kilencet, hogy megtartsam a tizesemet.
De most itt van.
Ez egy hatalmas és borzasztó tizes.
Nem félek, mert velem vagy, az erőd támogat.
asztalt terítek az ellenségeim előtt.
Elárasztod a fejem olajjal, csordultig van a poharam.
Bizonyára jóságod és kegyelmed követnek engem életem minden napján.
S az Úr házában lakozom hosszú ideig.
Örökké.
Augustus Waters sok évig harcolt.
A csatája bátor volt. És az ereje...
Oh basszus, ez komoly?
Mindannyiunk számára követendő példa volt.
Imádkozzunk.
Köszönjük neked urunk, hogy életet adtál Augustus Watersnek.
Csinálj úgy mintha imádkoznál.
Az erejéért és a bátorságáért.
Urunk, reméljük velünk vagy ma,
hogy támogasd a barátokat és a családot.
Köszönjünk, hogy eljöttél.
Mindig Jézus nevében imádkozunk.
Ámen.
Most egy különleges barátot fogunk hallani... Gus...
Hazel Lancaster.
Nem mintha, számítana, de a barátnője voltam.
Gus házában van egy csodás idézet.
"Ha szivárványt akarsz látni, fel kell készülj az esőre."
Még az utolsó napjaiban is...
egy szót sem hiszek.
mindig sikerült mosolyognia.
De ez így oké.
És elérnie, hogy jobban érezd magad.
Tudtam, hogy így kell csinálnom.
A temetéseket nem a halottaknak rendezik.
Hanem az élőknek.
Vágysz társaságra? - Nem, jól vagyok.
Csak kocsikázok egy kicsit.
Egyedül.
Szeretlek.
Szia.
Jól nézel ki. - Találkozunk Jerseyben.
Szabad?
"Minden sejt sejtből származik."
Ahogy a kedves Watersed írta nekem a napokban.
Már olvassa a rajongói leveleket? - Nem igazán nevezném őt rajongónak.
Megparancsolta, hogy el kell jönnöm a temetésére,
hogy elmondjam neked mi történt Anna anyjával lés a többiekkel.
Ez a válasz. "Minden sejt sejtből származik"
Az élet az életből ered. - Nincs ehhez hangulatom.
Nem akarsz magyarázatot? - Nem.
Köszönöm. További csodás életet kívánok.
Rá emlékeztetsz.
Sok embert emlékeztetek sok emberre.
A lányom nyolc éves volt.
Annyit szenvedett...
olyan sokáig.
Leukémiája volt, mint Annának?
Pont, mint Annának.
Sajnálom a veszteségét.
Én is. És sajnálom, hogy elrontottam az utazásotokat.
Nem tette tönkre, fantasztikus volt.
Ismered a "villamos dilemmáját?"
Van egy etikai kísérlet
"villamos dilemma" néven ismert.
Philipa Foot egy angol filozófus volt.
Ó, ne. - Hazel, próbálok valamit elmondani.
Próbálok valamit adni... - Nem, nem igaz.
Maga alkoholista. Szálljon ki a kocsimból!
Hogy haza mehessek pasziánszozni és szomorkodni.
El kell olvasnod.
Semmit nem akarok elolvasni. Csak takarodjon!
Kérem, szálljon ki! - Rendben.
Bejöhetek?
Úgy sajnálom.
Igen.
Olyan különleges volt, igaz?
Szeretni őt.
Most már tudhatot, hogy hogyan érzünk mi irántad.
Hazel?
Itt a barátod.
Tudod, hogy fáj?
Mint nehezen lélegezni egy hosszú ideig.
Végül, csak elájulsz.
De nem tart sokáig.
A halál szívás.
Gus tényleg nagyon szeretett, ugye tudod? - Tudom.
Soha nem beszélt másról, csak rólad. - igen.
Eléggé idegesítő volt, hogy nem fogta be.
Nekem nem volt idegesítő. - Tudom.
Az író barátotok odaadta a levelet?
Nem, ő nem a barátom. Honnan tudod?
Beszéltem vele a temetőben
és azt mondta, csak azért jött el ide, hogy odaadja neked azt a levelet.
Igen, de nem érdekel.
Nem vagyok hajlandó egy szavát sem elolvasni annak a seggfejnek.
Nem ő írta hanem Gus. - Mi?
Úgy néz ki Gus írt valamit és elküldte Van Houtennek.
Ó, Istenem.
"Mr. Van Houten,
Én jó ember vagyok, de szar író.
Maga szar ember de jó író. Jó csapat lennénk.
Nem akarok magától szivességet kérni, de ha van ideje
és mint láttam akad épp elég. Kérem tegye meg.
Ez egy temetési beszéd Hazelnek.
Megkért, hogy írjam meg és próbálom, de...
Egy kis segítség előnyömre válna.
Mindenki igyekszik nyomot hagyni a világon.
De Hazel más.
Hazel tudja az igazságot.
Nem akart egymillió rajongót, csak egyet.
És megkapta.
Aki talán nem vadul szerette, de nagyon mélyen.
És ennél nincs értékesebb dolog.
Amikor Hazel rosszul volt én már tudtam, hogy haldoklom .
De nem akartam bevallani.
Amikor az intenzíven feküdt, beszöktem 10 percre
mellette ülhettem.
A szemei le voltak hunyva, a bőre sápadt volt,
de a kezei ugyan olyanok voltak.
Olyan melegek és a körmei sötétkékes-feketésre voltak festve,
csak fogtam a kezét és próbáltam elképzelni a világot nélküle.
De az a világ értelmetlen lenne.
Ő olyan gyönyörű. Soha nem fáradok bele, hogy bámuljam.
Sosem aggódtam, hogy okosabb nálam, mert tudtam, hogy az.
Ez furcsa, de nem zavar.
Szeretem.
Ó Istenem, Szeretem.
Olyan szerencsés vagyok, hogy szerethetem, Van Houten.
Ebben a világban nincs lehetőségünk fájdalom nélkül élni.
de mi választjuk ki, hogy ki bánthat minket .
Én szeretem a választásomat.
És remélem ő is az övét.
Oké Hazel Grace?
Oké.
magyar felirat: edcsu & dana