Engedd meg, hogy újra elmeséljek egy régi történetet.
És majd meglátjuk, hogy mennyire ismered.
Egyszer volt, hol nem volt, volt két királyság,
akik rossz szomszédságban éltek.
Hatalmas viszály állt közöttük,
melyre azt mondják, hogy egy nagyszerű hős,
vagy egy szörnyű gonosztevő elleni összefogás hozhatja őket újra össze.
Az egyik királyságban átlag emberek éltek, úgy mint Te meg én.
Itt egy hiú és kapzsi király uralkodott.
Örökkön örökké elégedetlenek voltak,
mert vágytak a szomszéd királyság szépségére és gazdagságára.
A másik királyságban a Mórok éltek,
akik különös és csodálatos teremtmények voltak.
Nem volt szükségük se királyra, se királynőre,
de hittek valami másban.
Egy nagyszerű fában a nagy sziklán.
Itt éltek a Mórok egy lélekként.
Azt gondolnád, hogy ő csak egy lány.
De ő nem akármilyen lány volt.
Tündér volt.
Tessék.
Demónának hívták.
Jó reggelt Mr. Shantuwell. Tetszik a kocsija.
Ne! Ne! Ne csináld!
Há... elhibáztad!
- Jó reggelt. - Jó reggelt.
Tetszik a léptetek lányok.
- Mi ez a nagy felhajtás? - A határőrök ...
Miért mondtad el neki? Én akartam elmondani!
Vannak szabályok Flittle. Most én mondtam el, legközelebb te fogod.
- A határőrök... - Nem, múltkor is te mondtad.
Tehát nekem kell most mondanom és Thistletwit mondja legközelebb.
Mit kell elmondani?
- Rendben! - Ah, köszönöm!
Demóna, a határőrök...
A kristály tónál a határőrök egy emberi tolvajt találtak!
Sajnálom.
Folyton siet valahova azokkal a nagy szárnyaival.
Emberek, itt... Remélem ez nem egy újabb háború.
Én nem félek.
Mindamellett, én sosem láttam embert közelről.
Gyere ki!
Nem! Meg akartok ölni.
Meg amúgy is förtelmesen néztek ki.
Ez rettentően udvariatlan!
Ne hallgass rá Balthazar. Te tipikusan jóképű vagy.
Nem helyes lopni, de mi ezért nem ölünk.
Gyere ki! Gyere ki azonnal!
Te felnőtt vagy?
Nem.
Azt hiszem ő csak egy fiú.
Te pedig csak egy lány vagy, azt hiszem.
Ki vagy?
Stefannak hívnak. És te ki vagy?
Demóna vagyok.
Igen, rendben.
Azt vissza kell adnod.
Mit adjak vissza?
Ha tudtam volna, hogy eldobod, akkor inkább megtartom.
Nem dobtam el.
Csak hazajuttattam, mint ahogy veled is teszem.
Tudod, egy napon, majd ott fogok élni, a kastélyban.
Most hol élsz?
Egy istállóban.
Tehát, akkor a szüleid farmerek?
A szüleim meghaltak.
Az enyémek is.
Még találkozunk.
Tudod, nem kellene ide visszajönnöd.
Nem biztonságos.
És ha azt választom? Ha visszajövök, itt leszel?
Talán.
Mi a baj?
A gyűrűd! A vas megégeti a tündéreket.
Ne haragudj.
Tetszenek a szárnyaid.
Demóna azt gondolta, hogy Stefan elvesztette a gyűrűjét.
A fiú, aki oly kicsi a világban
remélte, hogy a kezeik újra összeérhetnek.
Mert a szívük akkor együtt dobbant.
A fiatal tolvaj, ki azt remélte kristályt lophat,
ehelyett valami sokkal értékesebbet lopott el.
Demóna!
Végülis ezekben a hetekben, nézd ki jött vissza.
Azt hittem, hogy megéri a kockázatot.
Tehát, mivel töltsük az időnket?
Stefan és Demóna a legfurcsább barátokká váltak.
És egy időre, úgy tűnt mintha bennük a régi gyűlölet
ember és tündér között feledésbe merülne.
A barátságuk lassacskán átalakult.
És a lány 16. születésnapjára
Stefan megajándékozta Demónát.
Azt mondta neki, hogy ez az igaz szerelem csókja.
De ez nem így volt.
Ahogy az évek múltak,
Stefant ambíciói elszakították Demóna mellől
és tovább kísértették az emberi birodalomban.
Ezalatt Demóna a tündérek legerősebb virága
a Mórok védelmezője lett.
Demóna gyakran volt egyedül
és néha arra gondolt Stefan merre járhat.
Nem értette, hogy a férfiak miért irigyek és kapzsik.
De volt ideje tanulni.
A király hallott a Mórok növekvő erejéről
és arra törekedett, hogy időben rajtuk üssön.
Őrök, tartsátok!
Itt vannak!
A mórok titokzatosak senki nem mert ellenük szegülni
féltek, hogy a mágikus lények közöttünk élnek.
Nos, én azt mondom: - Győzzük le őket!
Menjetek el innen!
A királynak nem parancsolhat
egy szárnyas tündér!
Te nem vagy az Én királyom!
Hozzátok ide a fejét!
Zászlóalj!
Támadás!
Kelj életre és tarts velem!
Tartsátok a sort!
Ez egy sötét teremtmény!
Maradjunk együtt!
Te!!
A királynak!!
A Mórok nem lesznek a tieid! Sem most, sem soha!
Te...
Amikor trónra kerültem
megígértem az embereknek, hogy egy napon
legyőzzük a Mórokat és a kincseiket elvesszük.
Mindenki megesküdött
és hűséget tett nekem és ennek az ígéretnek...
Felség!
A csatát elvesztettük.
Ez az én örökségem?
Látom, arra vártok, hogy meghaljak.
Nem tart már sokáig, de mi lesz az utána?
Kiválasztom az utódomat,
aki elfoglalja a trónt és vigyáz a lányomra.
Ki érdemli meg közületek?
Aki, megöli a szárnyas lényt!
Bosszút áll értem!
És egy napon halálom után Ő kapja meg a koronát.
Demóna!
Nos, milyen az élet az emberek között?
Demóna, azért jöttem, hogy figyelmeztesselek.
Meg akarnak ölni.
Henry király nem fogja abbahagyni!
Kérlek, bízz bennem.
Sok mindenről beszélgettek,
amik az évek alatt elhalványultak,
a lány megbocsájtotta Stefan hiúságát és az ostobaságát,
és mindent, ami régen történt.
Szomjas vagy?
Demóna!
Mi ez?
Teljesítettem a bosszút, Uram!
Legyőzted?
Ah, jól csináltad, fiam!
Amit megtettél, az másoknak nem sikerült.
Megjutalmazlak!
Meg fogok tenni minden tőlem telhetőt,
hogy méltó utódod legyek
Felség!
Elkaptalak!
- Gonosz madár! - Változz emberré!
Ez egy démon!
Mit tettél az én csodás testemmel?
Az jobban tetszett volna ha hagylak meghalni?!
- Nem vagyok benne biztos. - Ne panaszkodj!
Megmentettem az életed!
Bocsáss meg.
- Minek hívhatlak? - Diaval vagyok.
Cserébe, hogy megmentetted az életem, szolgállak téged,
bármire is van szükséged.
Szárnyakra.
Szükségem van rád, hogy légy a szárnyam.
Had mutassam be Önöknek elsőként
Őkirályi felségét, Stefan királyt!
Ezt tette velem!
Azért, hogy Ő lehessen a király.
Most mi van úrnő?
Ő
A szárnyai!
Egy lány!
- Óh Istenem, lány! - Egy lány!
- Nos? - Nos, nem láttam semmit.
- De, ott volt egy.. - Mi?
Gyerek.
Stefan királynak és a királynőnek gyermeke született.
Keresztelő is lesz.
Azt mondják, hogy nagy ünnepséget rendeznek.
Nagy ünnepség... a gyereknek.
Milyen csodálatos!
Mindenféle ember jött a keresztelőre.
Még három tündér is elment akik törekedtek
a békére és a jó szándékra.
- Nézd! Ott a baba! - Imádom a babákat!
Koncentráljatok kérlek! Nem mondom el még egyszer!
Üdvözlet Felség!
Knotgrass vagyok, Móri tündér.
Flittle vagyok, királyom!
és én Thistletwit vagyok uralkodóm!
Ajándékot hoztunk a lányodnak
Ez csak néhány régi ajándék.
Mivel látja, hogy tudunk varázsolni,
és nagyon szeretjük a gyerekeket.
Nagyon.
Édes Aurora
Az én ajándékom a szépség.
Az én ajándékom, hogy sose legyél szomorú,
csak boldog minden nap az életedben.
Édes gyermek
Az én ajándékom az, hogy találd...
Demóna!
Lám, lám...
Milyen fényes összejövetel, Stefan király.
Királyok, nemesek..
a dzsentrik és..
Milyen furcsa.
még a csőcselék is.
Azt kell mondanom, hogy szomorú vagyok, amiért
nem kaptam meghívást.
Nem látunk szívesen.
Óh, drágám...
Milyen kínos helyzet.
Ugye nem sértődtél meg?
Miért is? Ó nem.
És megmutatom, hogy nincs bennem rosszakarat.
Én is ráruháznék egy ajándékot a gyermekre.
Nem! Nem akarjuk az ajándékod!
- Maradj távol a hercegnőtől! - Igen, maradj távol!
Figyeljetek jól, mindannyian!
Beleértve a hercegnőt is!
Cseperedj nagyra és légy gyönyörű.
Szeressen mindenki, akivel találkozol.
Ez valóban kedves ajándék.
Ne csináld...
De!!
Mielőtt lenyugszik a nap a 16. születésnapján
megszúrja az ujját egy rokka orsójával
és álomba merül, mint aki meghalna!
Álomba, melyből soha nem ébreszthetik fel!
Demóna, kérlek ne tedd ezt. Könyörgöm!!
Tetszik a könyörgésed.
Csináld újra!
Könyörgöm!
Rendben.
A hercegnő felébredhet
mély halálos álmából
De csak..
az igaz szerelem csókjától.
Tartson az átok az idők végezetéig!
Nincs az a hatalom a földön, ami ezen változtathat!
Stefan király megparancsolta az embereinek,
hogy gyűjtsenek össze minden rokkát a királyságban.
A rokkákat összetörték,
hogy soha többé ne tudják használni
és bedobták a legmélyebb börtönbe, a kastélyban.
Titokban rábízta a gyermeke biztonságát
a varázslatos tündérekre,
hogy vigyék el őt valami távoli rejtekhelyre
16 évig és egy napig.
Stefan bezárkózott a kastélyába
míg a katonái kilovagoltak messzire,
de Demóna tüskefalat emelt maga köré,
hogy a Mórok soha többé
ne szenvedjenek bármilyen emberi érintéstől.
Élvezte a bánatot,
amit az átka okozott.
A tündérek teljesítik a kötelességüket,
hogy felneveljék Aurorát egy kényelmes kis erdei kunyhóba.
Oh, ne! Mi az?
Rettenetesen néz ki!
Gyerünk.
Egy kisebb gyerek kellene.
Vagy egy nagyobb test.
Nem, amire szükségünk van, az egy megfelelő álruha.
Mit akar ez jelenteni?
Nos, be kell, hogy olvadjunk, nemde?
Nagyobbnak kell lennünk, hogy vigyázhassunk a babára.
Tehát, gyerünk hölgyeim!
Készülj.
Egy, kettő, három. Növekedjünk!
Oh, ez jól ment. Ez nagyon szép.
Most, már nem tesznek fel több kérdést. Többé már nem vagyunk tündérek.
Három parasztasszony vagyunk, akik egy árva gyermeket nevelnek
az erdőben. Tehát, nincs többé repülés.
- Nincs repülés? - Nincs, nincs.
- És nincs varázslat. - Nincs varázslat?
- Igen, jól hallottad. - De itt vagyunk a semmi közepén.
Senki sem talál ránk.
Itt vagy. Miért bujkálsz folyton?
Gyerünk. Itt vagy.
Annyira csúnya, hogy majdnem sajnálatra méltó.
Utállak. Bestia.
A tündérek nem éppen értettek egyet a feladatokban.
Miért sír?
Talán éhes.
Akkor etesd meg!
Amíg ezek hárman vigyáznak rá, addig éhezni fog.
- Mit? - Te csalsz!
- Láttam. - Kezdjük újra.
Ahogy tetszik.
Kapzsi, dagadt kecske!
Dagadt kecske!
Hagyd abba!
Nem csináltam semmit!
- Nos, valaki igen. - Nem én voltam.
Mind a ketten ellenem vagytok és ezt nem tűröm...
Hagyd abba!
Ez mind a te hibád!
Oh, gyerünk! Ez vicces!
Ahogy teltek a napok úgy Stefan egyre sötétebb lett
a paranoia és a bosszú emésztette belülről.
- Nyomd le! - A fáklya!
Tüzet!
Állj készen!
Elengedni!
Cserben hagytál.
A fal nem ég el.
Ez elpusztíthatatlan.
Semmi sem elpusztíthatatlan!
Sem egy fal, sem Demóna!
Még az átka sem!
Hozd ide a kovácsokat.
Oh, nézd! A kis szörnyeget leesik a szikláról.
Micsoda?
Helló!
Menj el innen! Menj.
Menj el.
Nem szeretem a gyerekeket.
Fel, fel.
Gyerünk. Menj, menj, menj.
Ahogy Demóna mondta,
Aurora felnőtt és gyönyörű lett.
Csinos madárka.
Távol a magasztos palotától, amire nem emlékezett.
Ahogy az évszakok múltak
és ahogy a virágok nőttek,
úgy nőtt ő is.
Helló!
Ez az.
A világról ábrándozott, ami körülveszi
és arról, ami a félelmetes tüskefalon túl van.
Kíváncsi kis bestia.
Nem ő volt az egyetlen aki át akart jutni.
Ez ő? Ez Demóna?
Nem tudom.
Hozd elém.
Ah, ez csak egy buta parasztlány.
- Ez Ő! - Ez Ő!
- Hogy tehetted ezt velem? - Azt mondtad, bármire amire szükségem van!
Igen, de nem egy kutyára!
- Egy farkas volt, nem pedig kutya. - Az ugyan az!
Piszkosak, ördögiek és madarakra vadásznak!
Rendben, legközelebb sajtkukaccá változtatlak.
Nos, akkor hála Istennek sajtkukac leszek! Bármi, csak ne mocskos büdös...
Azon gondolkodom...
Tudom, hogy itt vagy.
Ne félj.
Nem félek.
Akkor gyere elő.
Akkor félni fogsz.
Nem, nem fogok.
Tudom ki vagy.
Tényleg?
Te vagy a tündér keresztanyám.
- Mi? - A tündér keresztanyám.
Egész életemben figyeltél.
Mindig tudtam, hogy a közelben vagy.
Hogyan?
Árny vagy. Kiskorom óta követsz engem.
Akárhova mentem, az árnyékod folyton velem volt.
Emlékszem rád... csinos madárka.
Ez Diaval.
Helló, Aurora!
Kiskorod óta ismerlek.
Ez minden, amiről álmodtam.
Óh, ez annyira gyönyörű!
Mindig is ide akartam jönni...
Jó éjt, bestia!
Kigúnyolsz.
Tudom mit csinálsz.
Tudom pontosan... mit csinálsz.
Uram, a királynő hívatja.
Hagyjon magamra.
Uram, a királynő nincs jól.
A nővérek azon aggódnak, hogy nem éli túl az éjszakát.
Nem látod, hogy épp társalgunk?
Amikor az átok elbukik, Demóna eljön értem.
És azon a napon... Készen állok.
Annyira gyönyörűek.
Visszavonom az átkot.
Legyen többé semmis.
Visszavonom az átkot.
Legyen többé semmis.
Visszavonom az átkom!
Legyen többé semmis!
Visszavonom az átkom!
Legyen többé semmis!
Az átok az idők végezetéig élni fog.
Nincs erő a földön, ami megváltoztathatná.
Minden tisztességes embernek van szárnya?
Kellene.
Akkor, neked miért nincs?
Minden más tündér repül.
Volt szárnyam. Ellopták tőlem.
Ez minden amit erről mondani akarok.
Milyen színű volt?
Nagy volt?
Elég nagy ahhoz, hogy magam mögött húzzam amikor sétáltam.
És erősek voltak.
A felhők fölé repített az ellenszélben.
És sosem torpant meg.
Egyszer sem.
Megbízhattam bennük.
Közeledik.
Hol vannak a munkásaid?
Az ágyukban, felség.
Azonnal térjenek vissza dolgozni.
Kimerültek, uram.
De napkeltekor folytatják a munkát.
Most van szükségem a munkájukra.
Ez a pihenő idejük.
Hogyne.
A pihenő idejük...
Akkor, keltse fel őket.
Uram?
Akkor, keltse fel őket!
És menjenek vissza dolgozni azonnal!
Kifutunk az időből! Gyerünk!
Aurora!
Gyerünk.
Ülj le!
Van valami amit el kell, hogy mondjak.
Mi az?
Van egy gonosz a világban.
És nem tudlak távol tartani tőle.
Már majdnem 16 vagyok, keresztanyám.
Tudok magamra vigyázni.
Megértem.
- Nem ez az amit mondanom kell neked... - Van egy tervem...
Amikor felnövök, itt fogok élni veled és a Mórokkal.
Akkor láthatjuk egymást.
Nem kell addig várnod amíg felnősz.
Most is itt élhetsz.
Akkor itt is fogok!
A fán fogok aludni, bogyót eszek és fekete diót.
És minden tisztességes ember a barátom lesz.
Boldog leszek a hátralévő életemben.
Holnap elmondom a nagynéniknek.
Holnapig.
Oh, annyira izgatott vagyok!
Nagynénik!
Már majdnem 16 vagyok. A saját életemet akarom élni.
Nem, én nagyon szeretlek.
De itt az ideje, hogy elbúcsúzzunk.
Nagyon jók voltatok hozzám.
Kivéve, akkor amikor véletlenül pókokat etettetek velem.
Helló!
Elnézést, hogy zavarlak,
de úton vagyok Stefan királyhoz a kastélyba
és ... teljesen eltévedtem.
Tudnál segíteni?
Sajnálom, az én hibám volt. Lerohantalak...
Bocsáss meg.
Arra van.
A kastély.
- Mi a neved? - Phillip vagyok.
Helló, Phillip!
- És a tied? - Aurora.
Helló, Aurora.
Nos, örülök, hogy találkoztunk és mégegyszer elnézést,
hogy egy ekkora idióta voltam.
- Megbocsájtok. - Az jó.
Nos, a legjobb lesz, ha lelépek.
Viszlát.
Jössz még erre?
Semmi sem állíthat meg.
- Akkor hamarosan látlak. - Hamarosan.
Viszlát, Phillip.
Viszlát... egyenlőre.
Hagyd abba.
Nos?
Ez a fiú a válasz!
- Nem, Diaval. - Igen!
Igaz szerelem csókja, emlékszel? Ez tudja megtörni az átkot.
Az igaz szerelem csókja?
Még nem működött neked?
Én átkoztam el így őt, mert nem létezik ilyen.
Nos, lehet, hogy így érzed. De... mi van Aurorával?
Ez a fiú lehet az egyetlen esélye.
Ez a sorsa, egyébként.
Gyerünk. Változtass azzá amivé akarsz.
Egy madárrá, féreggé. Többé már nem érdekel.
Annyira boldog vagyok, holnap elmegyünk.
Te nem mész holnap sehova.
Holnap van Aurora 16. születésnapja.
Stefan azt mondta, hogy visszahozza születésnapja után.
Nem! Azt mondta, hogy a születésnapján.
Nem, a születésnapja után.
- Aznap. - Utána.
- Aznap, aznap, aznap! - Utána, utána!
- Aznap, aznap! - Utána, utána!
Hagyd már abba!
Mit?
Hogy merészeled?
Beszélnem kell veled valamiről.
Óh igen, drágám. Miről?
Sajnálom, hogy ezt el kell mondanom.
De 16 leszek holnap.
Óh, igen, gyorsan, tedd ide.
Hazamegyek.
Itt találkozunk, ifjú hölgy.
Én nem töltöttem volna 16 évet ebben a nyomorúságos viskóban
ezzel a két gyengeelméjűvel... csitt!
Így lehet tönkretenni az utolsó napot!
Visszaviszünk az apádhoz mindenféle...
Az apámhoz?
Azt mondtad a szüleim halottak.
Azt hiszem jobb ha most leülsz.
Tündér keresztanyu!
Itt vagyok.
Mikor akartad elmondani, hogy elátkoztak?
Ez tényleg igaz?
Az.
A nagynéném azt mondta, hogy egy gonosz tündér volt.
Nem... Nem emlékszem már a nevére.
Azt mondják... ő volt...
Demóna.
Te vagy az?
Te vagy Demóna?
Ne! Ne érj hozzám.
Te vagy a leggonoszabb a világon.
Ez vagy Te!
Találd meg a fiút!
...mindenki menjen az északi szárnyra azonnal!
Nem lesznek őrök a kapunál. Azt akarom, hogy besétáljon...
Elnézést a zavarásért, felség.
Ezt a lányt a kapunál találtuk.
Azt állítja, hogy egy hercegnő.
Apám, én vagyok az, Aurora!
Pont úgy nézel ki mint az édesanyád.
Egy nappal hamarabb hoztak vissza. Mondtam ennek a három idiótának!
Zárják be a szobájába.
Gyerünk.
Készítsük elő a csapdát. Demóna közeledik.
Annyira jó újra kicsinek lenni!
Nézd a lábaim! Imádom az induri-pinduri lábaim!
Figyelmet kérek! Meg kell találnunk Aurorát!
Óh, a király a fejünket veszi!
Várj!
Hercegnő.
- Egy lányt keresek. - Persze, hogy azt.
Kell egy ló.
Gyerünk, Diaval!
Gyorsabban, Diaval! Gyorsabban!
Beteljesedett.
Az őröket elküldték. Ott vár rád a király.
Ha belépünk ezen falak közé, akkor sose jövünk ki élve.
Akkor ne gyere.
Ez nem a Te harcod.
Nos, nagyon szépen köszönöm.
Szükségem van rád, Diaval.
Ezt nem tudom nélküled megcsinálni, Diaval.
Hallak!
Nézd meg.
Most nézd meg mit tettél.
Csak alszik.
Azt mondod, hogy csak alszik?
Csak alszik.
Csak, hogy örökké fog aludni!
Mi van a csókkal?
Igen! Az igaz szerelem csókja.
Az igaz szerelem nem létezik.
De ez az egyetlen esélye,
felséges Úrnő.
Mit fogunk csinálni?
Nos, nem adhatjuk fel, nemde? Gyerünk, lányok!
De nem tudjuk, hogy hol is kezdhetnénk!
Tudod, az igaz szerelem nem csak annyi, hogy beleszeretünk valakibe.
Elnézést.
Annyira zavarban vagyok, de nem tudom, hol vagyok.
Stefan király kastélyában.
Ahol lennem kell.
Bár, nem emlékszem, hogy kerültem ide.
- Miért jöttél? - Az apám küldött, hogy találkozzak a királlyal.
- Ki az apád? - John, Ofsted királya.
Egy herceg!
Aurora.
Ismeri.
Miért alszik?
Egy bűbáj ejtette foglyul.
Hát nem gyönyörű?
A leggyönyörűbb lány, akit valaha láttam.
Meg akarod csókolni?
Nagyon köszönöm.
Akkor csináld...
Nem vagyok benne biztos. Alig ismerem, csak egyszer találkoztunk.
Nem hallottál még arról, hogy szerelem első látásra? Csókold meg! Gyerünk.
Azt mondod bűbáj?
Csókold meg!
Nem helyesen csináltad!
Az igaz szerelem csókjának kellett volna lennie!
- Biztos voltam benne, hogy ő az igazi! - Mit csinálsz?
Tovább kell próbálkoznunk.
Megmondtam.
Nem kérek bocsánatot.
Mert amit velem tettél az megbocsájthatatlan.
Elvesztem a
gyűlöletben és a bosszúban.
Drága Aurora.
Elvetted azt, ami a szívemből maradt.
És téged is örökre elvesztettelek.
Esküszöm, nem esik bántódásod,
amíg én élek.
És egy nap sem fog elmúlni anélkül,
hogy, kihagynám a mosolyod.
Helló, keresztanyám!
Helló, bestia.
Nem az igaz szerelem.
Ő az anyatigrise.
Visszamegyünk a Mórokhoz?
Ha ez az amit kívánsz.
- Állj! - Gyere vissza!
Változz sárkánnyá.
Fuss Aurora!
Elég!
Milyen érzés?
Egy tündérnek lenni szárnyak nélkül?
Egy olyan világban, ahová nem tartozol!
Öljétek meg!
Lőjétek le!
Vége.
Demóna lerombolta a tüskefalat és
lemondott a védelmezői kötelességekről.
Meghívta Aurorát, hogy lássa hogy telnek a Mórok napjai.
Rég volt amikor Demóna gyermek volt
és a szíve ragyogott.
Most újra ragyog.
De ez még nem minden.
Ott van. Siess, már várnak ránk!
Várj meg!
Bemutatjuk ezt a kis koronát, a mi kis Auroránknak,
akiért feláldoztuk a legszebb éveinket...
Mindegy.
Egységes lett a királyságunk.
Te vagy a királynőnk!
Mint ahogy láthatod, a történet nem teljesen úgy van ahogy elmondták.
Nekem már csak tudnom kell.
Mert én voltam az akit Csipkerózsikának hívtak.
A végén, a királyságom egyesült.
Nem egy hős, vagy egy gonosz miatt,
ahogy a legenda megjósolta.
De egyvalaki miatt, aki egyszerre volt hős és gonosz.
És úgy hívták, hogy
Demóna.