Нисам сигуран да ли смо у програму...
Ово је серија експлозија...
Речено нам је да се ради о великом немилом догађају...
Синоћ је на небу примећена јака светлост...
... тамо где је метеор пао.
Изгледа је реч о снажном нападу.
Откако су слетели крај Хамбурга, пре пет година,
непрестано напредују широм Европе.
Претрпели смо милионске жртве, а ипак...
Евакуација кључних владиних службеника се наставља...
Никако не успевамо да спречимо њихово напредовање.
Највећу цену у људским животима платили су Европљани.
... способност да опонашају и предвиде наше акције.
Ако их не поразимо у Француској, борићемо се против њих
на улицама Лондона, а затим Њујорка и Токија.
Читаво човечанство је на коцки.
Након пет година, коначно имамо победу.
Ове слике су управо стигле из Вердана.
Након брзе победе коалиције, остаје да видимо колики су стварни губици...
Видели смо величанствену победу. Уједињене снаге одбране...
Како ћете убедити људе да се ова битка може добити?
Ово је инвазија ванземаљаца и рат општих размера.
Помоћу нове технологије борбених одела и краткотрајне обуке,
можемо да направимо супер војнике.
Погледајте само Риту Вратаски, „Анђела Вердана“. -Зову је „Анђео Вердана“.
Родила се нова нада за овај рат.
Уз нову технологију борбених одела и краткотрајну обуку,
Рита Вратаски је успела да убије на стотине Мимика.
Нова револуционарна технологија...
... сада је овде. Једино што недостаје си ти.
Убила је на стотине Мимика само првог дана борбе.
Замислите армију састављену од Рита Вратаски.
Успели смо да их одбијемо код Ламанша, али на колико дуго?
Наравно да је то опасна прича и разумљива је сумњичавост...
Седамдесет држава се прикључило Уједињеним снагама одбране
у нади да ћемо их потиснути једном засвагда.
Успели смо да их обуздамо и поразићемо их помоћу нове технологије.
Операција „Пад“ биће највећа механизована инвазија у историји.
Бићемо победници. Боримо се. То је наш посао.
ЛОНДОН
Ја сам Вилијам Кејџ, из војске САД. -Добро дошли у Лондон, мајоре.
ГЛАВНО СЕДИШТЕ УЈЕДИЊЕНИХ СНАГА ОДБРАНЕ
Генерал ће Вас сада примити.
Хвала Вам.
Операција „Пад“, комплетна сила УСО-а
напада из Француске, Медитерана и Скандинавије,
попуштајући притисак са источног фронта, како би Руси и Кинези
потиснули непријатеља назад и онда се састајемо
у средини, истребљујући успут Мимике.
Много добрих војника ће сутра умрети, мајоре.
Када се дим рашчисти, а вреће са телима почну да стижу,
Људи ће тражити некога да окриве, некога попут мене.
Волео бих неки другачији сценарио.
Молим Вас.
Можда да напишете бестселер у виду мемоара?
Или да направите политичку каријеру?
Онако из прве бих почео са...
Осећајем за „Манифест судбине“.
Брз успон од сиромаштва до сјаја, до статуса ослободиоца,
а народ то воли.
Нисмо се разумели, мајоре. Нисам Вас позвао
да промовишете мене, већ инвазију.
У реду. -Ваш брод креће на обалу за сат времена.
Екипа за снимање Вас чека тамо. Бићете на плажи с првим „таласом“.
Опростите, под „првим таласом“ мислите... фронт? -Француска.
Сателити показују минимално кретање непријатеља на обали.
Помало отпора. Мало узбуђења како бисте имали шта да причате унуцима.
Хвала на поверењу, генерале.
Бавим се овим баш да бих то избегао.
Био сам резервни официр на факултету и када је избио рат...
Изгубио сам своју маркетиншку фирму и ево ме овде.
Ја се бавим својим послом, а Ви својим.
Али... нисам прави војник.
Наравно да нисте и зато сам Вам обезбедио
неколико стотина оних који то јесу.
Иако сам почаствован, генерале, бојим се да ћу морати да одбијем.
Не могу да поднесем крв, чак ни када се посечем на папир.
Али док седим овде и размишљам о томе...
Пада ми на памет неколико имена које бих могао да Вам препоручим.
Ово није понуда, мајоре, него наређење.
Генерале, ја сам официр у војсци САД. Немате овлашћење...
Причао сам са вашим надређеним. Сада сте под мојом командом.
Задржаћете свој садашњи чин.
Моја секретарица ће Вам саопштити све детаље.
Обавите посао како треба, мајоре.
Срећно. Вољно сте.
Генерале...
Управо сам инспирисао милионе људи да се придруже вашој војсци.
А када вреће са телима стигну кући
и људи почну да траже некога кога би окривили,
шта мислите, колико ће ми бити тешко да убедим људе да окриве Вас?
Претпостављам да бисте радије да избегнете то.
Ви то мене уцењујете, мајоре?
Радије бих да...
не снимам јуначке подвиге, сутра на тој плажи.
И нећете.
Драго ми је што смо решили то. Извините ме, генерале...
Хвала Вам.
Ухапсите овог човека.
Молим?
Хеј, стани!
Зауставите га!
Стој!
Степенице се увлаче за десет минута.
„ОКЛОПЉЕНА КУЧКА“
На ноге, црве!
Тако се не обраћа официру, наредниче.
Тако се обраћам голуждравом регруту
пре него што му направим рупу својом чизмом, црве!
Лакше мало, синко!
Изволите, господине?
Где се налазим, наредниче? -Оперативна база „Хитроу“.
Управо сте стигли са регрутима. -Да ли Вам личим на регрута?
Не господине, не личите. -Ја сам мајор Вилијам Кејџ.
Ја сам амерички официр. -Официр? Овде?
Овде нема официра. Ја ћу ово преузети.
Како си, дођавола, завршио овде?
Шта се десило? Вече покера? Момачко вече?
Ако Вам не смета, наредниче,
волео бих да објасним то својим надређенима у Вашингтону.
Ако бисте ме одвели да телефонирам. -Ниси чуо?
Само што нисмо испловили.
Спремамо се за инвазију на Француску.
Комуникације су обустављене. Нема позива, долазних ни одлазних.
Зовете се Фарел? -Тако је. Виши наредник Фарел.
Виши наредниче Фареле, Ви сте Американац? -Не, господине.
Ја сам из Кентакија. -У реду... погледајте ме.
Погледајте где се налазим.
Овде сам против своје воље.
Очигледно је да не припадам овде.
Зато Вас молим, наредниче, сигурно постоји неки начин да телефонирам.
Постараћу се за то. -Хвала Вам. -Овуда.
Одакле из Кентакија? -Градић по имену Сајенс Хил. Чуо си за њега?
Управо јесам. -Одакле си ти? -Кранбери (брусница), Њу Џерзи.
Има ли тамо брусница? -Има најбољи парадајз.
Зашто се онда зове „брусница“? -Зашто се ваш зове Сајенс Хил (Брдо науке)?
Никада нисам питао. Не занима ме.
После тебе.
Не водиш ме да телефонирам, наредниче? -Не.
Изгледа си једино био искрен у вези са својим именом.
Овде пише да си дезертер.
Пише да си ухваћен како се лажно представљаш као официр.
Пише да ћеш вероватно покушати да телефонираш,
чак и по цену да угрозиш ову операцију.
Покушаћеш све како би сутра избегао борбу.
Али то се неће десити. Никада, редове Кејџе.
Гласине су грозна ствар.
До вечери ће сви ови људи исто закључити.
Да си кукавица и лажов који ставља свој живот испред њихових.
Добра вест је да има наде за тебе, редове.
Нада у облику славне борбе.
Битка је одлична за искупљење.
Ватрено крштење у ком се кале само истински јунаци.
Једино место где су сви људи заиста једнаки,
без обзира на то какав су паразитски олош били када су у то ушли.
Људи, ово овде је редов Кејџ.
Редове Кејџе, ово је „Ј одред“.
Зар то није официрска униформа?
То сигурно нису официрске лисице.
Видим да сви имате веома продуктивно јутро.
Поносан сан, што знам да ће војници вашег...
„калибра“ сутра имати водећу улогу.
Ви сте врх копља, оштрица ножа...
Пукотина у мојој гузици.
Редове Кимеле, какав је мој став о коцкању у баракама?
Не волите то, наредниче Фареле. -Ненс, зашто не волим то?
Јер можемо помислити да наша судбина није у нашим рукама.
А какав је мој став о концепту судбине? Идемо углас.
Кроз приправност и дисциплину ми смо господари своје судбине.
Можда ти се ово чини мало иронично, али веруј ми...
Схватићеш временом.
Редов Кејџ је дезертер.
Све вас сматрам лично одговорнима за његово изручење.
Биће спреман за борбу сутра у 6.00. -Спреман за борбу?
Редов Кејџ је у заблуди да не припада овде.
Морамо да му отклонимо ту заблуду.
Ако покуша да побегне, слободно га одвраћајте
све док не буде могао да пиша стојећи.
Саслушајте ме, никада нећу бити спреман за борбу.
Завидим ти, Кејџе. Сутра ујутру ћеш бити крштен.
Наново рођен.
Кондициони тренинг за десет минута!
Ниси у својој униформи, редове.
Нови је дан, људи! Судбина зове.
Свет од нас очекује само једну ствар, да победимо.
НАПРЕД КА НЕПРИЈАТЕЉУ
Хајде Кимеле, идемо!
Побогу, Кимеле! -Волим када сам растерећен.
Дај да те опремимо. Морам да ти обучем одело.
Каква је то бука? -Идемо.
Слушај... никада нисам носио ово.
Ни ја нисам био са две девојке истовремено.
Али буди сигуран да ћу се, када дође тај дан, поштено потрудити.
Кимеле... -Зовем се Гриф. -Гриф, тако је.
Само... размисли о овоме.
Могао бих да повредим некога. -Не осигурачем који имаш.
Али где је осигурач? -Баш тако!
ЗАБРАЊЕН ПРОЛАЗ
Време је.
Сунце ти пољубим! Ово је Оклопљена...
Брже мало!
Грифе! -Наредниче? -Чувај редова Кејџа.
Читав дан? -Све ми се чини да неће ни близу толико издржати.
Грифе! -Кејџе! -Кејџе!
Изгубили смо Немачку. Изгубили смо Француску.
Ако данас изгубимо, готово је с борбом.
Знам да сте под огромним притиском.
Два минута до искакања. У реду је ако сте уплашени.
Запамтите да нема храбрости без страха.
Хеј! Хеј, друже!
Мислим да нешто није у реду са твојим оделом.
Да, у њему је мртав човек.
Чувајте своја леђа тамо, господине.
Нико други Вам их неће чувати.
Још само минут! Минут до скока!
Хеј! Хеј! -Шта је?
Како да откочим своје оружје? -Шта?
Како да откочим своје...
Боже мој!
Спремите се! Тридесет секунди до скока!
На мој знак! Спремите се за скок!
Активирајте лансирне системе! Запамтите...
Идемо! Искачите!
Скачи! Идемо! Идемо сви!
Скачи! Скачи!
Кејџе, скочи или умри!
Успели смо! Идемо, успели смо!
Треба нам појачање! Хитно нам треба!
Шта, који...
Редове Кејџе, идеш у погрешном правцу.
Пропустићеш свој тренутак.
Шта, дођавола?
Не би требало да знају да долазимо.
Ово је прави масакр! Као у кланици!
Сабери се, момче! На ноге, људи!
Постројте се! Ненс, хоћу преглед терена!
Мој осигурач! -Грифе, Форде, покрет! -Мој осигурач!
Мој осигурач! Како да га откочим?
Чекам, Ненс! -Имам их на радару!
Удаљени су 500 метара и брзо напредују! -Кучкини синови.
Склањај се с пута!
Притаји се ако желиш да останеш жив!
У формацију! Покрет!
Стижу. Злобни до сржи, а има их као мрава.
Чекајте док се не приближе! Још неколико секунди!
Хеј! Хеј!
Повлачење!
ПУЊЕЊЕ! ПУЊЕЊЕ!
На ноге, црве!
Стани у врсту пре него што ти направим рупу својом чизмом, црве!
Лакше мало, синко!
Изволите, господине?
Наредник Фарел...
Тако се зовем.
Мислим да ми је јасно.
Шта се десило? Вече покера? Момачко вече?
Нисам сигуран...
Дешава се.
Постараћу се за Вас. Дајте да Вам понесем то.
Који је данас дан? -За тебе?
Судњи дан.
Добра вест је да има наде за тебе, редове.
Нада у облику славне борбе.
Битка је одлична за искупљење.
Ватрено крштење у ком се... -Кале само истински јунаци.
Јеси ли ти то мене прекинуо, редове?
Наредниче...
Нећете поверовати у ово што ћу Вам рећи. -И нећу.
Где сам оно стао?
Код ватреног крштења.
Ватрено крштење у ком се кале само истински јунаци.
Једино место где су сви људи заиста једнаки,
без обзира на то какав су паразитски олош били када су у то ушли.
Људи, ово овде је редов Кејџ.
Редове Кејџ, ово је „Ј одред“.
Зар то није официрска униформа? -То сигурно нису официрске лисице.
Поносан сам, што знам да ће војници вашег...
„калибра“ сутра имати водећи улогу.
Ви сте врх копља, оштрица ножа...
Пукотина у мојој гузици.
Редове Кимеле, какав је мој став о коцкању у баракама?
Не волите то, наредниче Фареле. -Ненс, зашто не волим то?
Јер можемо помислити да наша судбина није у нашим рукама.
А какав је мој став о концепту судбине? Идемо углас.
Уз приправност и дисциплину ми смо господари своје судбине.
Можда ти се ово чини мало иронично, али веруј ми...
Схватићеш временом.
Побогу, Кимеле! -Волим када сам растерећен.
Дај да те опремимо. Морам да ти обучем одело.
Откопчавање.
Шта није у реду с тобом?
Зар никада ниси носио ово?
Можда и јесам.
Да ли знаш где је осигурач?
Нисам сигуран. -Добро је.
Знам да сте под огромним притиском.
Два минута до искакања. У реду је ако сте уплашени.
Запамтите да нема храбрости без страха.
Хеј! Хеј, друже!
Мислим да нешто није у реду са твојим оделом.
Да, у њему је мртав човек.
Да. -Чувајте своја леђа тамо, господине.
Нико други Вам их неће чувати.
Браво, кучко!
На мој знак! Спремите се за скок!
Активирајте лансирне системе за 30 секунди!
Запамтите... -Хеј!
Успели смо! -Иза тебе!
Стиже!
Погођен сам! Погођен сам!
Колико је лоше?
Има ли... Има ли много крви?
Имаш рупу у грудима.
Стварно? -Да.
Јеси ли то управо узела моју... Моју батерију?
Не, не, не! Које срање!
На ноге, црве! -Наредниче Фареле! Наредниче Фареле!
Могу ли Вам помоћи, господине? -Ја сам мајор Бил Кејџ.
Радим при војсци САД у односу са медијима.
Био сам на момачкој вечери или покеру, а Ви у левом џепу имате папир
где пише да сам дезертер који се лажно представљао као официр.
Али не пише да сте Ви виши наредник Фарел из Сајенс Хила у Кентакију
и ако ми дате 30 секунди да објасним како знам то,
можете да спасете животе свих војника у овој бази.
Морате ме саслушати! Знају да долазимо!
Чекају нас! Био сам тамо!
Видео сам то! Сви сте осуђени на пропаст! На пропаст!
У реду, у реду... Добро сам.
Ово је „Ј одред“? -„Ј одред“, тако је.
Не би то требало да знам, али у реду.
Да ли ме је ико од вас некада срео? -Кучко, не познајем те.
Управо тако! То! Хвала ти!
Ти се зовеш Ненс. Ти си Бибел... Кибел... Кимел!
Ти се бориш избачених муда, буквално!
Форд, Скинер, Гриф. Ти си...
Он баш и не прича много.
Под креветом су сакривене карте. -Баш ти хвала, сероњо.
Кимел има флеш пикова... Не, трефова.
А Ви ћете их натерати да поједу те карте. Јесам ли у праву?
Ово што ћу Вам рећи ће да звучи лудо.
Али је истина.
И морате да ме саслушате.
Ваши животи зависе од тога.
Један минут!
Шта прича? Ненс, шта то прича?
На мој знак! Спремите се за скок!
Брод ће експлодирати сваког трена!
Успели смо! Успели смо!
Пре него што ти направим рупу својом чизмом!
Успели смо! Успели смо!
Извини. Покушавам да те спасем.
Масакрирају нас. Мораш нас склонити са ове плаже.
Морамо да кренемо. Ова олупина ће ускоро експлодирати.
Морамо одмах да кренемо.
Сачекај.
Идемо!
Хајде! Брод ће експлодирати!
Шта то радиш? -Пронађи ме када се пробудиш.
Шта? -Потражи ме када се пробудиш!
На ноге, црве!
Стани у врсту пре него што ти направим рупу својом чизмом, црве!
Добра вест је да има наде за тебе, редове.
Битка је одлична за искупљење. Ватрено крштење
у ком се кале само истински јунаци.
Једино место где су сви људи заиста...
Људи, ово овде је... -Редов Кејџ. А ви мора да сте „Ј одред“?
Драго ми је што сам вас упознао. -Зар то није официрска униформа?
То сигурно... -Нису официрске лисице.
Кључеви су... у левом џепу. Вероватно.
Редов Кејџ је дезертер.
Све вас сматрам лично одговорнима за његово изручење.
Биће спреман за борбу сутра у 6.00.
Редов Кејџ је у заблуди да не припада овде.
Морамо му отклонити ту заблуду. Ако покуша да побегне,
слободно га одваћајте... -Не, не... нећу бежати од вас. Нема шансе.
Док не буде могао да пиша стојећи. -Хвала Вам, наредниче Фареле.
Када је следећи мали... кондициони тренинг?
Кондициони тренинг за десет минута!
Лева, лева, лева!
Шта сте ви? -Ја сам ратник!
Шта раде ратници? -Убијају! Шта ћете радити? -Убијати!
Шта ћете радити? -Убијати!
Сутра ће ми бити двадесета битка.
Ниси ти био у 20 борби, друже. -Наравно да јесам.
Има да се усереш у гаће чим стигнемо на плажу.
А да вас двојица лепо зачепите своје губице?
Забавна си, цуро. Кладим се да ћеш сутра поставити неки рекорд.
Рекорд у најбржем угазању у твоје говно, Форде!
Престаните са подбадањем!
Подбоди га, наредниче! -Стој!
Редове, на земљу и дај ми...
Педесет, наредниче?
Баш тако... педесет!
Воде, на земљу и да видим педесет!
Као поздрав од редова Кејџа! -Хвала, наредниче.
Један! -Један! Два! -Два!
Три! -Три!
О чему си, који ђаво, размишљао?
Има наде за тебе, редове. Нада у облику славне борбе.
Битка је одлична за искупљење.
Два, три, четири, пет!
ЗАБРАЊЕН ПРОЛАЗ
Опростите... Нареднице Вратаски.
Опростите!
Нареднице Вратаски!
Опростите! -Да? Ко је рекао да смеш да ми се обратиш?
Имам ли нешто на лицу, војниче? -Ви сте ми рекли. Ви.
Сутра, на плажи. Сутра, на плажи.
Срећемо се. Ви ми кажете да Вас пронађем када се пробудим.
Знаш шта ми се догађа.
Пођи са мном. Сместа.
Немој да причаш о овоме ни са ким осим са мном.
У најбољем случају ћеш завршити у психијатријској установи.
У најгорем случају ће те сецирати ради проучавања. Јасно?
Да. -Први пут када си умро, шта се десило? Јеси ли убио Мимика?
Да. -Опиши га.
Био је другачији и већи. Плавкаст.
А ти си био прекривен његовом крвљу?
Заправо, јесам.
Знају да долазимо. Сутра на плажи.
Биће то прави масакр, зар не?
Како знаш то?
Можеш ли да... стани! Стани!
Можеш ли ми, молим те, објаснити, шта се дођавола дешава?
То што се догодило теби, десило се и мени.
Имала сам то и изгубила сам га. У реду?
Супер, значи постоји лек? Како да се решим тога?
Прво ми треба твоја помоћ. -Око чега тачно?
Да добијемо рат.
Хајде, идемо.
ОПРАВКА ОРУЖЈА
Рита, шта је ово? Шта радиш овде? Требало је прво да ме упозориш.
Ко је ово? -Он је као ја. Пре Вердана.
Помоћи ће нам.
Хоћеш да кажеш да је он... -Да.
Када је умро и где? -На плажи, сутра.
Колико прстију показујем иза леђа? -Откуд ја то знам?
У реду...
Први пут водимо овај разговор? -Дај да испробамо ово на њему.
Шта је, дођавола, то? -Не функционише.
Да ли је већ имао визије? -Визије чега?
Значи да још има времена? -Да. -Времена? Извините, али...
Ко је ово? Ко си ти?
Доктор Картер. Физика честица и напредна микробиологија.
Такође је и једина особа која верује у то што ти се догађа.
Нико не познаје биологију Мимика боље од њега.
Он је врхунски аналитичар „Вајтхола“.
Бар сам био док нисам упознао Риту, а сада сам само...
Механичар који пати од делузија.
Картере, покажи му.
Важи...
Као прво, не бориш се против војске.
Мораш гледати на ово као на један организам.
Ови прости дронови су нешто попут канџи.
„Алфе“, попут оне што си убио, су много ређе.
Долази једна на 6,18 милиона обичних. -Да.
Делују као непријатељев... -Нешто као централни нервни систем.
Ово је мозак, који их све контролише.
Ово је „Омега“.
А „Омега“ има способност... да контролише време.
Кад год нека „Алфа“ буде убијена...
Активира се аутоматски одговор.
„Омега“ изнова започиње тај дан.
Само што се сада може сетити шта ће се догодити, баш као и ти.
Тачно зна шта ћемо урадити пре него што урадимо то.
А непријатељ који познаје будућност не може да изгуби.
Ако је то тачно, како сте победили у Вердану?
Допуштено нам је да победимо.
Ова ствар жели да поверујемо у то да можемо победити.
Жели да уложимо све што имамо у инвазију.
Операција „Пад“ није наша победа већ непријатељева.
Мораш да схватиш да је ово...
Савршено еволуирани организам за покоравање светова.
Можда постоје хиљаде или милиони тих астероида
који плутају космосом попут вируса.
Само чекају да се сруше на планету са погодним условима.
Потребно им је само да нападну доминантни облик живота и...
Не остаје ништа што би спречило Мимике да освоје остатак света.
Осим ако ти не промениш исход.
Ја? -Када си убио ону „Алфу“ упао си у непријатељев нервни систем.
Кејџе, преузео си контролу над Омегином способношћу да ресетује дан.
Како је то уопште могуће? -Можда му је то једина слаба тачка.
Једина слаба тачка му је...
Људски род. -Без обзира на то...
Ти сада контролишеш ту моћ. Као што сам ја у Вердану.
Значи, ја ресетујем дан?
Важи. Како да контролишем то?
Мораш да умреш.
Сваког дана. -Све док не уништимо Омегу.
Као прво, ово је феноменална презентација. Феноменална.
Познајем генерала. Требало би да је однесемо њему.
Само му кажите све оно што сте мени рекли...
Ишла сам да се видим са генералом. Безброј пута.
Психијатријска установа, сецирање... Сећаш се?
Шта очекујете од мене?
Да ли си приметио нешто необично?
Је л' он то мене зафркава? -Визије.
Визије. Да ли си имао визије нечега сличног овоме?
„Омега“ осети када почне да губи контролу над својим моћима.
Чак и сада те тражи на менталном нивоу.
Када ти се приближи, почеће да ти се јављају визије.
Почећеш да виђаш ово. -Чак ћеш видети и где се налази.
Ти си имале те визије? -Да.
На крају си то и видела, заправо си видела, зар не?
Никада уживо.
Значи, све ово је само...
Теорија. Не знате сигурно да ли ова ствар уопште постоји?
Визија ми је показала да је у Вердану. Могла сам да видим то.
Ја... само сам...
Изгубила сам ту моћ пре него што сам успела да дођем до њега.
И док смо ми освојили Вердан...
Омега је нестала.
Значи, све што треба да урадим је...
Да сачекам да се јаве те визије и онда
вам кажем где се та „Омега“ налази? -Не, Кејџе.
Одвешћеш ме тамо и онда ћу је убити.
Да те „одведем“ тамо?
Нисам чак ни обучен за борбу.
ПУЊЕЊЕ! ПУЊЕЊЕ!
Јеси ли добро, Кејџе? -Мислим да сам сломио нешто. -Шта?
Леђа.
Једино што осећам су усне.
Слушај ме пажљиво. Ово је веома важно правило.
Ово је једино правило.
Ако се повредиш на бојном пољу, постарај се да умреш.
Зашто? -Последњи пут када сам била у борби, погодили су ме.
Обилато сам крварила, али не довољно брзо.
Пробудила сам се у пољској болници са више од литре
нечије туђе крви и била сам ван игре.
Изгубила сам моћ. Схваташ ли?
Мислим да је време да почнемо све испочетка. -Молим?
И нико не зна шта се десило са редовом Кејџом?
Скинере, глупердо, био је тик уз тебе и кажеш
да не знаш где је тај кучкин син нестао?
Не знам, наредниче! -У реду.
Хајде онда да урадимо још педесет. Један...
Стани! Зовем се Бил Кејџ.
Ја... срели смо се на плажи... Срешћемо се на плажи сутра.
Имам исто оно што си ти имала.
У реду, идемо још једном.
Немаш времена за размишљање.
Запамти да није довољно да знаш где ће да буду,
већ мораш знати и како да их убијеш.
То је то! Стани! Слушај...
У реду, учини то.
На ноге, црве!
Стани! Чекај, чекај!
Стани! Чекај! Стани за трен!
Само на трен! Размишљао сам...
Ако ми се то налази у крви, можда постоји начин да пренесем то на тебе.
Све сам испробала и не ради.
Не знам да ли си...
Знаш... испробала баш све опције?
Мислиш на секс? Да, пробала сам и то.
Колико пута? -У реду...
Лево! Лево!
Држи очи отворене.
Поново. Поново.
Испочетка.
Чекај! Чекај! Мислим да сам добро.
На ноге, црве! Црве! Црве!
Покушавам да будем фин према теби, црве! Мичи се!
Јеси ли добро, Кејџе? -Да, добро сам! Добро сам.
Сломљена ти је нога. -Није. Још увек могу да осетим прсте.
Рита! Рита, шта је ово? Шта радиш овде?
Ко је овај лик? -Он је као ја... -Пре Вердана.
Хоћеш да кажеш да је он... -Да, да.
Када је умро и где? -На плажи, сутра.
Ја сам Бил Кејџ, ти си др Картер. Већ смо водили овај разговор.
Показујеш два прста иза леђа. Имао сам визије и видео сам „Омегу“.
Сутра ће да уследи „крај игре“ па би било добро да продужимо даље.
У реду. Где?
Била је ту нека брана у планинама. Видео сам натпис на немачком.
Можеш ли да откријеш које је то место?
Може бити много места која се уклапају у тај опис. Видећу шта могу да учиним.
Тренинг је готов. Видимо се сутра.
Не знамо ни где идемо. -Знаћемо ускоро.
У међувремену смисли начин да нас склониш са те плаже.
Шта је следеће? Куда идемо? -Да...
Којим путем? Фокусирај се! Којим путем? -Размишљам.
У реду. -Човече...
Колико далеко смо одмакли?
Па сад... тешко је рећи.
Чекај, чекај!
Крени!
Кучкин сине!
Прво корак улево, па сагињање. Чисто да знаш.
Корак улево... -Сагињање удесно. Корак удесно.
Мора бити прецизно. -Корак улево, сагињање удесно. Идемо даље.
Стани! Запамти, кад изађеш из јарка, на 12 сати.
Затим погледај надесно.
Ниси био прецизан. Разумеш? -Добро...
Мораш бити прецизан или сам мртва.
Рита...
Кејџе!
Пењем се на врх тог јарка.
Правим искорак улево и убијам Мимика који се ту нађе...
Експлозија брода... трчим 30 корака ка северозападу,
сагињем се на врху тог јарка и окрећем се налево.
Имам ли нешто на лицу?
Немаш.
Кејџе, свуда смо те тражили!
Кејџе! Кејџе, тражили смо те сву...
Момци... Момци, можемо ли...
Да не радимо ово данас?
О чему причаш?
Умало нисмо остали без јаја зато што смо те изгубили из вида!
У реду, Скинеру, посматрај ово.
Затворићу очи. Спреман?
Копиле! -Мени не смета још који склек.
Нови је дан, људи! Судбина зове!
Свет од нас очекује само једну ствар, да победимо.
Тренутна ситуација на фронту:
наше трупе су претрпеле велике губитке.
Време је да покажемо тим створовима од чега смо саздани.
Мој отац је летео у бици за Британију.
Три године пре него што су Јенкији ушли у рат.
Били су несаломиви и чврсти.
Мој стриц Џорџ је слетео на обалу Нормандије. -Је ли?
У њихово време, овај рат би већ био окончан.
Шта они уопште желе од нас? -Зар није очигледно?
Минерале. -Минерале? -Да, минерале.
Они желе кисеоник. -Кисеоник? -Размисли мало.
Какве везе има? Овде су и побеђују.
И шта год желе, то ће и добити.
Зар не би требало и ти да будеш тамо?
Био сам тамо. Више пута него било ко.
Заправо би требало да сам већ мртав до сада.
Кукавице!
Шта се догађа? -Нестало је струје.
Нашао сам „Омегу“. Нашао сам је. Мора бити ту.
Брана Курнера у Немачкој. Мора бити то. Савршено одговара опису.
Да, нашао си је. Поново.
Какве везе има? Никада нећемо стићи до тамо.
Без обзира шта урадимо и колико пажљиво испланирамо...
Не можемо да се склонимо са те плаже.
Можеш ти то. Можеш.
Настави да долазиш сваког дана и обучићу те.
Већ си ме обучила.
Чекам, Ненс! -Удаљени су 500 метара и брзо напредују!
Шта који...
ПУЊЕЊЕ!
Шта је следеће?
Треба да се попнемо на оно брдо. -Важи.
Наредниче, тај нови момак...
Како му беше име?
Требаће нам возило за даље напредовање.
У чему је проблем? -У томе што нас тамо чека заседа.
Убиће нас пре него што пронађемо исправан ауто. -Који је онда план?
Нисам испробао само два возила. Мини комби и зелени теренац. -Важи.
Ја ћу узети теренац да одвучем Мимике, а ти узми мини комби.
Упали возило и крећи. Не чекај на мене. -Важи.
Немој заборавити да откачиш приколицу када кренеш.
Бићеш у журби и не треба ти сувишан терет.
Хајде...
Идемо Кејџе!
Наше трупе су претрпеле велике губитке.
Непријатељ је пробио одбрану у Доверу...
Ништа не видим.
Видиш ли ти нешто?
Останите ту где сте и сачувајте смиреност.
Уколико се налазите у возилу, закључајте врата и останите унутра.
Непријатељ је стигао до Лондона. Понављам, Лондон је нападнут!
Добра вожња. -Заборавила сам да откачим приколицу.
Не причаш баш пуно.
Нисам љубитељ. -Причања?
Нисам љубитељ разговора.
На крају ћеш ипак почети да причаш са мном.
Обично ми у близини Лиона причаш како си била ту са својом породицом.
И како ти се брат изгубио.
Никада нисам била у Лиону. -Реци ми своје средње име.
Пејтон?
То ми није средње име.
А брата сам ти пронашао у архиви.
Можда сам све то измислила како бих те ућуткала. -Ипак си причала са мном.
Кејџе, нема потребе да те упознам.
Када би знао шта је добро по тебе, не би желео ни ти мене.
Једино тако можеш да прегураш све ово.
Шта је са Хендриксом? Јеси ли њега упознала?
Како знаш за то име? -Ти си га споменула.
Немогуће. -Како му онда знам име?
Када сам га споменула и под којим околностима?
Да ли због њега не желиш да причаш са мном?
Немој више да спомињеш његово име.
Зашто? Заљубљена си у њега? -Мртав је!
Гледала сам како умире 300 пута и сећам се...
Сваког детаља. Сећам се свега и зато немам потребу да причам о томе.
Опрости. -Такав је рат.
Овде нема ничега. Продужи даље.
Морамо да нађемо кључеве.
Само жуди за горивом. -Зашто да возимо када можемо да летимо?
У овоме? -Да погађам, плашиш се висине?
Плашим се да се не слупамо и нимало ме није срамота да признам то.
Бићеш добро, Кејџе. Научићеш већ.
Шта је било? -Ништа, добро сам.
Шта је било? -Ништа. -Рита!
Дај да погледам.
Морамо наћи кључеве од тог хеликоптера.
Сигуран сам да су овде негде.
Хеликоптер је пун горива. Нашао сам црево.
Летећемо, Кејџе.
Рецимо да нађемо кључеве.
И покренемо тај хеликоптер...
Немамо више муниције у оклопима.
Смрачиће се за пар сати.
Можда је боље да се вратимо у кућу на оној фарми.
Да видимо има ли нешто да се спасе.
Проведемо тамо ноћ и вратимо се овде ујутру.
И да седнемо поред ватре и отворимо флашу вина?
Требало би да се ресетујемо. Ово је ћорсокак.
Ако немаш ништа против, уморна сам и у боловима
и радије бих да кренем испочетка. -Слушај... одмори мало.
Кафа је готова, ја ћу потражити кључеве. То је продуктивно.
Десет минута. -Важи. -И онда те убијам.
Добро.
Не могу да верујем да си нашао кафу.
Хвала ти.
Са шећером? -Да.
Хвала. -Стани... Три. Волиш са три.
Тамо има једна мајица. Требало би да је твој број.
Колико пута смо били овде?
Колико пута? Где су кључеви?
Где су проклети кључеви? -У реду...
Знаш да управљаш њиме, зар не? -Не.
Да. У ствари, знам да узлетим, а још радим на приземљењу.
Шта онда још тражимо овде? Губиш време.
Рита, ако покренеш тај мотор, умрећеш!
Ово је најдаље што си стигла. Без обзира шта ја урадио.
Ово је најдаље што си успела до сада.
Има један Мимик, укопан на двадесетак метара одавде.
Напашће те чим покренеш мотор.
Узми оружје и улази у хеликоптер, Кејџе!
Има их још у пољу.
Само једно од нас се може извући. -Улази!
Једино нисмо пробали верзију у којој одустајеш.
Врати се у кућу на фарми. Тамо имаш подрум и храну.
Чекај тамо док се не вратим. Бићеш безбедна.
Ја сам војник. Добровољно сам се јавила и нећу одустати.
Умрећеш овде. Баш овде.
Не могу да те спасем. И ако одем и убијем „Омегу“...
Мртва си, за сва времена. -Зашто је битно шта ће бити са мном?
Волео бих... да те нисам ни упознао.
Али те ипак познајем.
Моје средње име је Роуз.
На ноге, црве!
Добра вест је да има наде за тебе, редове.
Нада у облику славне борбе.
Битка је одлична за искупљење.
Ватрено крштење у ком се кале само истински јунаци.
Да? Ко је рекао да смеш да ми се обратиш?
Имам ли нешто на лицу, војниче?
Извињавам се на сметњи, нареднице.
Дај да те опремимо. Морам да ти обучем одело.
Где ти је кацига?
Никада је не носим. Само ми је на сметњи.
Јеси ли ти нешто пио? -Треба ми још три шаржера са 5,56,
8 граната и још једна батерија.
Донеси ми.
Хеј! Хеј, друже!
Мислим да нешто није у реду са твојим оделом!
У њему је мртав човек!
Успели смо! Идемо! Успели смо!
Доврши то!
Није тамо. -Како то мислиш да „Омега“ није тамо?
Рекао бих да никада није ни била. -Знали су да долазимо.
Поставили су нам заседу. Визије су клопка.
Као што су и Ритине визије у Вердану биле клопка.
Могло је да ме убије, али није.
Жели моју крв. -Значи, знају ко си ти...
Хоће натраг своју моћ.
И добиће је, на овај или онај начин, осим ако пронађемо „Омегу“.
Не постоји други начин. Готови смо. -Нисмо готови.
Не ради. Не могу учинити да проради. -Израдио си прототип за „Вајтхол“.
Да и због тога су ме отпустили, молим лепо.
Шта је ово? -Транспондер. Закачиш га за „Алфу“
и повеже те на таласну дужину „Омеге“. Таква је бар била замисао.
Али је не могу натерати да проради, бар не са опремом коју имам.
Како да ти набавимо то што ти треба? -У томе и јесте ствар.
У „Вајтхолу“ сам направио један. Спремио сам га за тестирање
и када сам то рекао надређенима, остао сам без посла.
Мислили су да је луд. -Све што треба је да одемо у „Вајтхол“.
Ухапсиће те на три метра од улазних врата.
Психијатријска установа, сецирање... сећаш се?
Хеј, да нисте нешто заборавили?
Транпондеру је потребан жив примерак „Алфе“ да би радио.
Не треба нам. Имамо нешто подједнако добро.
Када кинеска делегација буде излазила, ми ћемо да убрзамо корак.
Лик са жутом траком око руке те увек препозна, па...
Држи главу погнуту и буди ми с десне стране.
Лепо изведено.
Три, два, крени. Један...
Шест, седам, осам...
Окрет. У реду је. Настави да ходаш. Само напред.
Робинсонова!
Тражио сам да ме не узнемиравају. Боље да је нешто критично.
Судбина човечанства. Довољно критично?
Не могу да верујем шта видим. -Шта ја треба да кажем.
Седите генерале и не прилазите столу.
Схватио бих је веома озбиљно да сам на вашем месту.
Морам да Вам одам признање, мајоре.
Када сте данас изашли одавде, нисам ни сањао да ћете се вратити
посебно не са мојим најодликованијим војником.
Да Вам испричам једну причу. Прво ће Вам звучати смешно,
али што дуже будем причао, деловаће све разумније.
Кажите му да ћете га назвати касније. -Коме?
Генерал-мајор Бомонт зове из Халифакса.
Лет му је одложен због лошег времена. -Да?
Хвала ти, Бомонте, назваћу те касније.
Сутрашња инвазија ће да буде прави масакр.
Бићу мртав пет минута од момента слетања,
заједно са свим осталим војницима које шаљете.
То је зато што непријатељ зна да долазимо. Како знам то?
Пре него што сам умро убио сам Мимика, само што је овај био другачији.
Пренео ми је нешто путем крви. Сада проживљавам тај исти дан изнова.
Баш као и они. Баш као и наредница Вратаски у Вердану.
Реците вашој секретарици да је све у реду. -Пардон?
Опростите генерале, мислила сам да сте сами. -У реду је.
Откуцала је наређења да их одобрите,
али је заборавила део са избацивањем горива у Гриничу.
Ви се зовете Ајрис. Рођендан Вам је 17. септембра.
Генерал је потегао везе како би стационирао вашег
сина јединца у Аустралију, што је даље могуће од рата.
Реците генералу да му је вечера отказана. Малопре сте примили позив.
Вечера Вам јесте отказана. -Заборавила си на испуштање горива.
Хвала, Ајрис. То би било све.
Кејџе, идемо. -Рита, дозволи ми...
Шта то радимо? -Молим те, немој поново да га упуцаш.
Важи? Само...
Генерале, ово није први пут како водимо овај разговор.
То је зато што сте... тврдоглави.
Нећете ми веровати када кажем да је др Картер био у праву.
Да непријатељ може да манипулише временом.
Инвазија ће пропасти, без обзира колико људи послали.
Једини начин да добијемо овај рат је да
пронађемо тај извор моћи Мимика и да га убијемо.
Једино средство да га пронађемо се налази у оном сефу.
Колико год пута ми водили овај разговор, Ви одбијате да прихватите
да ће се непријатељ сутра пробити кроз Лондон
и да ћемо изгубити. Изгубићемо све.
Претпоставимо на тренутак,
да не може рационално да се објасни
твој импресиван мађионичарски наступ.
Др Картер ми је рекао,
да је овом уређају потребан жив примерак Мимика да би радио.
Од какве вајде је теби? -То је моја брига. -Напротив.
По твојим речима, ово се тиче читавог света.
Шта бисте урадили када бисте поверовали у све што сам рекао?
Лоцирао бих ту... -Омегу. -И избрисао бих је са овог света.
Нисте ментално кодирани да се борите против тога и никада нећете ни бити.
Шта ћемо сад да радимо?
Не знам. Никада нисмо стигли овако далеко.
Ово је било лако. -Лези доле! Не мрдај!
Да нико није мрднуо!
Оружје!
Беже! -Покушавају да побегну!
Шта треба да радим са овим? -Забиј га у ногу! Уради то!
Кејџе, шта се дешава?
Причај са мном! -Осећам га. Води ме тамо.
Шта видиш?
То је Лувр. -Где? Где си тачно?
Унутра сам. Поплављен је.
Идем доле у гаражу. Гаражу испод музеја.
Омега... видиш ли је?
У Паризу је.
Рита!
Шта сте ми урадили? Шта сте урадили?
Бићете добро. Само Вам је требала крв.
Не знате шта сте управо урадили.
Није ми допуштено да разговарам са Вама. -Био сам са неким.
Рита Вратаски. Да ли је жива? Рита Вратаски.
Молим Вас. Само ми то реците.
Молим Вас, реците ми. -Жао ми је.
Ослободила сам се из тога за равно три минута. Шта је с тобом?
Мислио сам да си мртва. -Још не.
Извини, Кејџе! -Стани! Испао сам из игре!
Испао сам из игре. Дали су ми крв.
Изгубио сам моћ.
Осећам то.
Не могу више да ресетујем дан.
Морамо да убијемо „Омегу“ пре него што започне инвазија.
Значи да нам остаје мање од три сата.
Потребна нам је летелица како бисмо на време стигли у Париз.
Треба нам и више војника.
Ко је довољно луд да иде с нама до Париза?
Кејџе! Кејџе! -Момци! -Свуда смо те тражили! -Слушајте ме...
Умало нисмо остали без јаја зато што смо те изгубили из вида!
Знам... слушајте ме. Желећете да чујете ову причу.
Прво ће Вам звучати смешно, али што дуже будем причао
деловаће све разумније. -Је ли?
Знао је у коју сам школу ишао.
Онда ми је рекао да се моја учитељица из другог разреда звала Поли Хук.
Није му дозвољавала да иде у тоалет, па је „пуштао“ у гаће.
Умукни! Слушајте...
Кад Вам кажем, он све зна.
О свима нама. -Сереш.
Стварно? Каже да твоје име заправо није Форд.
Каже да је Форд био твој друг који је погинуо у борби свог првог дана.
Ти си заузео његово место и шаљеш чекове његовој породици.
Префригана кучко. -Кејџ каже да нас непријатељ такође познаје.
Чекаће нас на плажи и сви ћемо да умремо. Читава инвазија је масакр.
То је баш супер.
Одличан подстицај за сутра. Хвала, Кејџе.
Можемо то да променимо, зар не?
Мора бити нешто што можемо да урадимо. Мора бити...
Неки начин да победимо.
Постоји шанса. Танка.
Али то подразумева да пођете са мном сместа.
Слушај, друже... Не занима ме шта мислиш да знаш о нама.
Тек што смо те упознали.
Зашто бисмо га следили у борбу?
Не очекујем да следите мене. Очекујем да следите њу.
То је Оклопљена... -Ј одреде!
Ово је Рита Вратаски. Позната и као... -Да, да.
„Анђео Вердана“.
У реду.
Нови је дан, људи! Судбина зове.
Свет од нас очекује само једну ствар, да победимо.
Будите сигурни да ће вам непријатељ захвалити
ако данас не дате све од себе. Одред!
Где је „Ј одред“?
Значи, тај Омега контролише време?
Дај да га разбијемо и пошаљемо му јаја тамо одакле су дошла.
И онда идемо кући. -Можда га чува „Алфа“.
Само га убијеш. У реду?
Не! Чуо си шта је Кејџ рекао: „Немојте убити Алфу“.
Ако убијемо Алфу, Омега ће да ресетује читав овај дан.
Нећемо се ни сећати да смо водили овај разговор. Знаће да долазимо.
Шта да радим ако неки од тих „Алфа“ покуша да ме убије?
Жртвуј се за тим.
Када слетимо, неће им требати много да схвате да смо ту.
Требаће нам неко да остане овде.
Улазим тамо, Кејџе.
30 секунди до контакта!
Кејџе! -Не!
Кимеле! Не!
Форде, идемо! -Кејџе!
Морамо да кренемо! -Скочи! -Кејџе, знају да стижемо!
Скачите! Скачите!
Скочи! -Ниси закачен!
Зашто ти је требало тако дуго?
А остали?
Слаби смо са муницијом. Мени је остало једно следовање.
Форде, ти немаш више. Грифу је остало пола шаржера, али се једва креће.
Мислио сам да можеш видети будућност? -Још нисам проживео овај дан.
Не знам шта ће се догодити. -Није ни битно.
Битно је да довршимо ово. -Шта?
Гриф не може ни да хода. Три човека су нам погинула. Дај...
Понестаје нам времена. Покупи своју муницију.
Мора да има хиљаду Мимика између нас и те пирамиде.
Шта да радимо? Тек тако да ушетамо на главна врата?
Ако останемо овде, умрећемо. -Стварно? Никада се нећемо пробити.
Могли бисмо.
У ономе.
То срање неће полетети.
Не мора да полети.
Само треба да нас пренесе тамо у пуној брзини.
Ако мотори још буду радили искористићемо ручни погон.
Скинере, расчисти пут.
Покушај сада. -Ништа се не очитава. -Ниво функционалности низак.
Укључи напајање.
Грифе!
Морамо да кренемо! Хајде!
Нећу вам бити ни од какве користи тамо, друже.
Дозволите да вам „купим“ мало времена.
Напајање укључено. Ово ће функционисати.
Хеј! Дај човече, морамо да кренемо!
Не чекајте нас! Скинере, Грифе, идемо!
Спремни смо за покрет. Где су? -Где су Скинер и Гриф?
Неће доћи!
Крени, брате. Мораш да идеш, човече.
Видимо се у следећем животу.
Срање!
Помери се! Помери се!
Морамо да кренемо! Морамо да кренемо, сместа!
Долазе, Кејџе!
Дођите, гадови! Хајде!
ПУЊЕЊЕ! ПУЊЕЊЕ!
Долазе!
Хајде!
Кејџе!
Преузми управљање!
Рита!
Притисни! Притисни!
Пролазили смо и кроз горе.
У реду...
Тамо је.
Тамо у води.
То је „Алфа“. -Одвући ћу ту ствар одавде.
Ти убиј „Омегу“. -Не.
Нећеш одмаћи ни три метра пре него што те та ствар убије.
Кејџе... -Могу ја то. -Узми гранате. -Могу ја то.
Слушај ме. Слушај ме...
Ниједно од нас неће изаћи одавде.
Хвала ти.
Што си ме довео овако далеко.
Добар си човек, Кејџе.
Волела бих да сам имала прилику да те боље упознам.
Добро дошли у Лондон, мајоре.
Ја сам каплар Монтгомери из канцеларије за односе са јавношћу.
Драго нам је што сте овде.
Да ли сте чули вести?
Јутрос, пред само свитање,
огроман талас енергије је детектован у Паризу.
Не знамо тачно шта то значи,
али резултат тога је тотални колапс
непријатељеве способности за борбу.
Руске и кинеске трупе се сада крећу широм Европе без икаквог отпора.
Сутра ћемо напредовати ка западном фронту.
Верујемо да марширамо у победу за нас саме,
за наше вољене, наше земљаке и за целу људску расу.
Шта сте ви? -Ја сам ратник!
Шта раде ратници? -Убијају! Шта ћете радити? -Убијати!
Ниси ти био у 20 борби, Форде. -Наравно да јесам.
Има да се усереш у гаће чим стигнемо на плажу.
А да вас двојица лепо зачепите своја уста?
Забавна си, цуро. Кладим се да ћеш сутра поставити неки рекорд.
Рекорд у најбржем угазању у твоје говно, Форде!
Престаните са подбадањем!
Шта сте ви? -Ја сам ратник!
Шта раде ратници? -Убијају!
Позор!
Да? Шта хоћеш?