УБИЙЦИТЕ (1946)
В главните роли: БЪРТ ЛАНКАСТЪР, АВА ГАРДНЪР,
ЕДМЪНД О'БРАЙЪН, АЛБЪРТ ДЕКЕР, САМ ЛИВАЙН, ВИНС БАРНЕТ, ВИРДЖИНИЯ КРИСТИН и други
Сценарий: АНТЪНИ ВЕЛЕР, по разказа на ЪРНЕСТ ХЕМИНГУЕЙ
Оператор УДИ БРИДЪЛ
Музика МИКЛОШ РОЖА
Продуцент МАРК ХЕЛИНДЖЪР
Режисьор РОБЪРТ СИОДМАК
Кетчуп.
Какво да бъде, господа? - Не знам.
Какво искаш, Ал? - Не знам какво ми се яде.
Ще си взема филе с ябълков сос. - Tова още не е готово.
Добре тогава, какво има в менюто? - Каквото за вечеря, но след 18:00 ч.
Часовникът избързва. Вечерята не готова.
Не гледайте часовника. Какво имате? - Мога да ви направя сандвичи,
бекон и яйца, дроб и бекон, шунка с яйца, пържоли.
Ще си взема пилешки крокети със сос, зелен грах и пюре.
И това също е за вечеря.
Всичко ли е за вечеря. Tака ли работите, а?
Мога да ви направя шунка или бекон с яйца.
Ще взема шунка с яйца. - Дай ми бекон с яйца.
Една шунка, и един бекон. - Идват!
Имаш ли нещо за пиене? - Сода, бира, джинджърейл.
Казах, имаш ли нещо за пиене? - Не.
Как му викате на това знойно градче? - Брентууд.
Чували си за Брентууд?
Какви правите вечерно време? - Хапват си вечерята.
Всички идват тук и хапват една голяма вечеря.
Tочно така. - Много умно момче си, нали?
Разбира се. - Да, ама не. Нали, Ал?
Той е тъпак. Хей, как се казваш?
Ник Адамс.
Още един умник. - Град пълен с умници.
Една шунка и един бекон.
Кое за кого беше? - Не си ли спомняш, умнико?
На какво се смееш? - На нищо.
Да виждаш нещо смешно? - Не.
Tогава не се смей. - Добре.
Той си мисли, че всичко е наред. - Той е мислител!
Как е името на бармана? - Забравих.
Ще отидеш ли на другия край на бара. - Какво?
Чу ме.
Каква е идеята? - Няма никаква идея.
По-добре ела тук, умнико.
Кой е в кухнята? - Само готвачът.
Кажи му да дойде. - Чуйте, къде сте...
Мисли бързо! Кажи на готвача да дойде.
Сам. - Да?
Ела тук.
Какво става?
Ще изляза от кухнята с него и умника.
Вие двамата, обърнете се!
Ако някой влезе, кажи му, че кухнята е затворена.
За какво е всичко това?
Ал, умника иска да знае за какво е всичко това!
Защо не му кажеш? - А ти какво си мислиш?
Какво си мислиш? - Не бих казал.
Хей, Ал, умника рече, че не би казал какво си мисли за всичко това.
Ей, ти, ела тук.
Ще ти кажа какво ще се случи. Ще убием Шведа.
Познаваш ли големият швед, който работи на бензиностанцията?
За Пит Лун ли говорите? - Ако така се нарича сега.
Идва всяка вечер в 18:00 ч., нали? - Да, ако дойде.
Всичко знаем.
За какво ще го убивате? Какво ви е направил Пит Лун?
Никога не е имал шанса да ни направи нещо.
Той никога не ни е виждал. - Ще ни види само веднъж.
За какво ще го убивате?
Ще го убием заради един приятел. - Млъквай, много говориш!
Исках да позабавлявам малко умника, нали?!
Какво ще правите с нас след това? - Зависи.
Tова е едно от нещата, които човек никога не знае.
Здравей, Джордж! - Здравей, Фред!
Мога ли да вечерям? - Сам ще се върне след половин час.
Добре, може би ще продължа с разходката.
Съжалявам. - Всичко е наред.
Tова беше добре, умнико.
Ти си един обикновен господинчо. - Лун няма да дойде тази вечер.
Защо мислиш така? - Вече е 6 ч. Обичайно идва преди 6 ч.
Чу ли това, Ал? Умникът смята, че Шведа няма дойде.
Съжалявам, не сервираме. - Защо?
Готвачът го няма, болен е. - Защо не си вземете друг?
Ти закусвалня ли държиш или не?
Умнико, я повтори за появата на Шведа довечера?
Нали не ни правиш на глупаци?
Ако не е тук в 6 ч., значи, че няма да дойде.
Не, не ни прави на глупаци. Знае по-добър начин.
Хайде, Ал. - Какво да правим с тези двамата,
и с умника тук? - Tе са наред.
Tака ли мислиш? - Разбира се.
Късметлия си, умнико.
Tова е истината. Трябва да залагаш на надбягвания.
O, Боже!
Радвам се, че оживяхме.
Tова не се е случвало досега в този град.
Не ми харесва всичко това. - Всичко е наред, Сам...
Tе отидоха да убиват Пит Лун. Щяха да го застрелят вечерта.
Шведа?! - Да.
Защо някой ще иска да убива Шведа?
Тръгнаха към станцията. Ще му вземат адреса от книгата за смените.
Ти работиш с Шведа. Вървиш и да му кажеш.
Отивам за ченгетата. - По-добре първо му кажи на него.
Бях при Хенри. Двама дойдоха и ни задържаха, мен и готвача.
Казаха, че ще те застрелят, когато дойдеш за вечеря.
Джордж реши, че трябва да дойда и да ти кажа.
Нищо не мога да направя. - Мога да ти кажа как изглеждаха.
Не ме интересува как са изглеждали. Благодаря, че дойде.
Не искаш ли да се обадя в полицията? - Не. Няма да доведе до нищо добро.
Има ли нещо, което мога да направя? - Няма какво да се направи.
Не би ли могъл да напуснеш града? - Не.
Бих зарязал всичкото това тичане наоколо.
Защо ще искат да те убиват? - Веднъж направих грешка.
Благодаря, че дойде.
Няма за какво.
Полицейско управление Брентууд.
Началникът сега е зает. Ще ви се обади след малко.
Tака, това убийство въобще не засяга пряко Брентууд.
Засяга живота и собствеността на гражданите. Tози Лун живее тук.
Убийците дойдоха тук от друг град, и бяха тук, търсейки Лун.
Измъкнали са се, и какво е станало после, е работа на щатската полиция.
Изтървахме ги. - Това търсех.
Бенефициент е Mери Елън Дохърти. Хотел "Палмс", Атлантик Сити.
Роднина? - Още не сме проверили.
Предполагам, че е сувенир. - Да. Би могло.
Какво знаеш за Лун? - Не много.
Дойде тук преди около година.
Живееше в пансиона на улица "Спрюс", при г-жа Хирш.
Доколкото разбрах, не е имал приятели. Не ни е оставил много.
Г-жа Хирш ни каза, че не си спомня някога да е получавал писма.
Е?
Онези типове не се срещат често. - Tова е така.
Tези момчета са видели убийците. Влезли в закусвалнята, търсейки Лун.
Казали са, че ще го убият когато дойде.
Ник Адамс бил по случайност там. С Лун работят на бензиностанцията.
Ако сте свършили с мен, по-добре да вървя.
Можеш да си вървиш. - Кажи ни, що за човек беше Шведа?
Всичко е наред, Ник. Г-н Риърдън е от застрахователната компания.
Не беше лошо момче. - Добре ли работехте заедно?
Разбира се, беше лесно да се работи с него.
Мисля да погледна тялото. - Разбира се.
Ник, заведи долу г-н Риърдън при Плутнър и ги запознай.
Г-н Плутнър отговаря за общинската ни морга.
Бих искал да поговоря с Ник. - Кажете ми, ако ви трябва нещо.
Искам копие с отпечатъците на Лун, след като ги получите от Вашингтон.
Веднага ще ви го изпратя. - Добре. Мога ли да задържа това?
Задръжте го, разбира се. - Благодаря ви отново.
Кажи ми, Ник, последния път, когато беше заедно с Шведа...
Здравей, Ник. За какво си мислиш?
Г-н Плутнър, това е г-н Риърдън. - Началникът поиска да го заведа долу.
Аз съм от "Атлантик Кежюълти Къмпъни".
"Tрай-Стейтс Ойл" има колективна застраховка с нас.
Лун работеше за тях. - И полицата е предявена за плащане.
Намерихме осем куршума в него. Почти половината са в торса му.
"Веднъж направих грешка." Tова са били последните му думи.
Чудя се какво е имал предвид. "Веднъж направих грешка."
Не знам, но трябва да е било доста отдавна.
Как разбрахте? - По начина, по който го е казал.
Като че ли се е случило много отдавна.
Шведа всяка вечер ли се хранеше в закусвалнята?
Последните дни си остана вкъщи. He се чувстваше добре.
Какво му беше? - Не знам. Стомаха или нещо такова.
Започна в четвъртък, преди седмица. Бях на бензиностанцията.
Около час преди да затворим един човек пристигна с голяма черна кола.
Мисля, че беше кадилак.
Напълни го до горе. - Да, господине.
Хей, ти!
Ще провериш ли маслото?
Наред е.
Провери задните гуми.
Изчисти предното стъкло.
Tова градче има ли си име?
Да. - И какво е то?
Брентууд.
3.83 долара. - Ето, хлапе. Благодаря.
Брентууд, а?
Ник... нали ще затвориш. Прибирам се вкъщи.
Какво става, Шведе? Да не си болен?
Да.
Чувствам се зле.
Той си тръгна, държейки се за стомаха,
a на следващия ден не дойде на работа.
Преди това само веднъж беше пропуснал ден.
Не запомни ли регистрационните номера на колата?
Мисля, че бяха от друг щат. От Илинойс, или Пенсилвания.
A мъжът от колата, той как изглеждаше?
Беше от тежката категория. Имаше мустаци.
Вижте, господине, ако не възразявате,
чувствам се зле. - Да.
Скъпа, искам да набера Нюарк. Маркет 32 600.
Да, Брентууд 277.
Риърдън се обажда. Свържете ме с офиса, моля.
Здравей, Стела. Все още съм в Брентууд.
Имам няколко посмъртни снимки от Лун.
Изпращам ти ги по пощата. Имал е счупени пръсти, ръце на боксьор.
Heка да покаже снимката в салона на Кели. Може някой да го разпознае.
Намери ми каквото можеш за момчето. Какво?
Това може да почака, докато утре се прибера.
Кажи на момчетата, че поемам към Атлантик Сити.
Искам да разпитам ползвателя на полицата на Лун.
Тук наоколо, г-н Риърдън, всички наричаха Мери Елън Кралицата.
Ще дойде тук всеки момент. Обикновено сега се връща от църквата.
Ето я.
Кралице, ще дойдеш ли тук за малко?
Tова е г-н Риърдън. - Здравей, Кралице.
Благодаря ви, г-жо Гримс.
Седни, Кралице. - Благодаря ви, господине.
Имам новина за теб. Може да е добра, може и да е лоша.
Някой да не е починал? - Пит Лун.
Кой? - Пит Лун.
Не познавам никого с това име. - Би трябвало да го познавате.
Посочена сте като бенефициент. - Като каква, господине?
Животът му е бил застрахован за 2500. Ще ви бъдат изплатени.
Сигурно има грешка. Никой не би ми оставил толкова много пари.
Нали тук не работи друга Мери Елън Дохърти?
Не, господине.
O, сигурно е той! - Кой?
Мъжът от 1212. Но името му не беше Лун.
Май беше Нелсън. Ето кой е бил. Това е г-н Нелсън.
И ти го познаваш като гост на хотела? - Да, господине. Но беше преди години.
Годината на урагана. Беше през 1940 г.
Помня я, защото по-малката ми сестра роди.
От естествена смърт ли е умрял? - Не, Кралице.
Бил е убит. - Убит ли?!
Колко дълго г-н Нелсън, както го наричате, остана тук?
Не мога да ви кажа точно, господине, може би няколко дни.
И не си го виждала никога повече? - Никога, господине.
Защо мислиш, че те е посочил в застраховката си?
През моя живот, господине... Убийство ли беше?
Горкият г-н Нелсън.
Имаше едно нещо, заради което ми беше благодарен.
Какво имате предвид? - Грехът не беше в неговата душа.
Защо си мислиш, че може да се е самоубил?
Ами, господине, как да ви кажа. - Продължавай, Кралице.
Добре, господине, тъкмо правех обиколка по стаите.
Бях нощна смяна, а после, взех да оправям леглата,
и влязох в 1212.
Трябваше да видите!
Отишла си е!
Кой го няма, господине?
Не го правете! Господине, недейте! Иначе няма да видите Божия лик.
Ще горите в ада до второ пришествие! Не го правете.
Благословена Божа майко, помогни ми. Моля те.
Отишла си е!
Чарлстън беше прав. Той беше прав.
"Атлантик Кежюълти", отдел "Искове". Свързвам ви, говорете.
Добро утро, Стела. - Добро утро, отличнико.
Г-н Кениън иска да те види. - Какво става с Шведа?
Пит Лун! - Бележките ти още не са напечатани.
Ще ми ги изпратиш ли? - Върху какво работиш?
Случаят "Лун". - Онзи, за 2500 застраховка живот?
Tочно така. - Зарежи го.
Имаме иск за повреден товар. - Чувал за човек, на име Чарлстън?
Чарлстън? - Имаше такъв джебчия. Защо?
Зелена кърпичка, украсена със златни арфи, говори ли ти нещо?
За каква зелена кърпичка говориш?
Опитвал ли си се да си спомниш нечие име, на върха на езика ти е,
и тъкмо да го кажеш, го забравяш? - Предполагам, че да.
Е, така стана и с мен и тази зелена кърпичка.
На кого е? - На починалият.
Опитвам се да ръководя фирмата. На бюрото си имам купчина с искове.
Бих могъл да използвам още шестима агенти, но без полза.
A ти все още се занасяш с тази дреболия.
Да, но това не е дреболия.
Двама професионални убийци се появяват в малко градче
и пълнят с олово работник от бензиностанцията, г-н Никой.
Дори няма опит за грабеж. Дошли са да го убият. Защо?
Не знам. По-нататък не ме интересува.
Ето, започни работа по тези.
Дай ми още няколко дни. Mоже и да науча нещо.
Бих те уволнил, ако не знаех, че ще ни докараш още пари.
Продължавай, имаш още един ден.
Поне го напиши, можеш да направиш това по-късно.
Салонът на Кели беше добра следа. Истинското му име е: Оли Андерсън.
Роден във Филаделфия, на 23 юни 1908 г. Mайка му е починала през 1909 г.
Баща му е работел за "Филаделфия Транзит Къмпани", починал през 1916 г.
Започнал да се бие при през 1928 г. Тегло 78,5 кг.
Последно среща: "Филаделфия Спортс Арена", през октомври 1935.
Знаех си, че онези ръце не са случайни.
Tри години по-късно, арестуван във Филаделфия за грабеж.
Осъден на 3 години лишаване от свобода от съдия Рийгън.
Освободен за добро поведение през май 1940 г.
Tова е всичко, което намерих. - Достатъчно е.
Обади се на Рейнълдс и му дай данните. Той работи за нас.
И се опитай да откриеш един стар крадец, казва се Чарлстън.
А, между впрочем, кой е хванал тогава Андерсън?
Лейтенант Любински от Филаделфия. Пети участък.
Добре, ще се видим по-късно.
Сам! - Да?
Някой иска да те види. - Oтвън съм.
Лейтенант Любински? - Tочно така.
Какво мога да направя за вас? - Седнете, г-н Риърдън.
Всичко е наред, изсъхнали са.
Не знам дали си спомняте, но сте арестувал мъж на име Оли Андерсън.
Спомням си. - Е, бил е убит.
Застрахован във вашата компания? - Да.
Добре, какво искате да знаете? - Всичко, което можете да ми кажете.
Мога да ви кажа почти всичко за Оли, с изключение на последните години.
Tова ли е любимото му място?
Идва от 12-то отделение, направо от Фили.
Моят баща и неговият са работили заедно.
Неговият е бил машинист, а моят кондуктор.
Oли и аз се шляехме наоколо, докато бяхме деца.
Аз постъпих в управлението. Той започна да се боксира.
Винаги сме поддържали връзка. - A после го арестувахте?
Веднъж ченге, цял живот ченге.
Изглежда винаги съм бил там, когато е губел.
Виждал ли сте го да се бие?
Мисля, че не. Не толкова, че да си спомням.
Той беше много добър. Поемаше адски много удари.
Да. Видях първият му мач, видях и последният,
мисля, че не бях там, докато не започна последният рунд.
Беше биещият се Тайгър Люис.
Здрасти, лейтенанте.
Здрасти!
Добре, всички вън. Хайде, момче, очисти ринга. Вън!
Пусни си деснячката. Бая ти се е отворил, а това е последният рунд.
Продължавай да замяташ деснячката.
Здравей, Пит. Има ли шанс?
Да бъде убит, ще му е за последно.
Деснячката, Шведе. Започни с деснячката.
Прекратете, момчета. Отстъпете.
Едно, две, три...
...Седем, осем, девет...
Какво ти става, Шведе? Използвай деснячката! Твоята деснячка!
...четири, пет, шест...
Седем...
Победителят!
Хей, Шведе. Знаеш ли кой съм аз? - Да.
Кой? - Ти си, ти си...
Кажи кой съм аз?
Кажи ми името! - Погледни тази ръка.
Боже, не е чудно, че не може да си мръдне деснячката!
Докторе, оттук моля.
Погледни това.
Докарайте го утре в кабинета ми, за рентгенова снимка.
Нищо чудно! - Какво става наоколо?
Мачът приключи, Шведе.
Да, по-добре го вкарай под душа.
Това му беше последния бой. - Да, за мой късмет.
Не беше нито Мики Уокър, нито Розенблум, но се представяше добре.
Пресметнах, че съм вътре с десет бона.
Не е много за мен.
Как я караш, Оли? - Какво стана?
Беше на пода като удари гонга. - Така ли?
Да си слага топли и студени компреси, за да му спадне отокът.
Отокът спада и се подува. Сега вече няма разлика.
Наздраве, Паки. Tук има още пиячка. - Десет бона са си десет бона!
Хареса ли ти онова ирландче, четвърто в програмата?
Калахан. Това момче е като валяк. Уогнър го беше докопал веднъж.
Би могъл да купиш мача между двамата за 2-3 стотачки.
Както и да е, няма да влезе в книгата с рекордите, нали?
Прав си, Оли. Нали никого няма да бесят. Никога не съм се оплаквал.
Обзалагам се, че Калахан ще ти върне десетте бона.
Беше корав тип.
Бих могъл да го взема лесно, само ако деснячката ми действаше.
Е, следващия път. - Няма да има следващ път.
Какво искаш да кажеш, че няма да има следващ път?
И сега много добре знаеш. - Моля?
Tази ръка никога вече няма да е същата. Не и за бокс.
Кой го каза? - Докторът, например.
Mоже и да бърка. - He бърка. Костите ти са потрошени.
Е, те могат и да се оправят, нали?
Не толкова, че да не ги потрошиш отново.
Не, приключи с боксирането, Оли.
А ако искаш мнението ми, това е за добро.
Вече не си толкова корав.
Предполагам, че мозъкът ти се е натрошил, вместо ръката ти.
Не мога да напусна. - Не напускаш. Ръката ти си отиде.
Отработих минимума, нали? - Tочно така.
Tова не могат да ти отнемат. Искаш ли да ядеш?
Да.
Последният път тук имаше 50 души, които само чакаха да стиснат това.
Голяма забава е когато загубиш мач, а?
Здравей, Лили.
Здравей, Шведе. Добре ли си? - Да.
Предполагам, че не си в настроение да празнуваш.
Искаш ли да дойдеш вкъщи? Ще ти приготвя нещо за ядене.
Лили, точно сега не съм гладен.
Покани грешният човек. - Ти ли? Ти си се родил гладен.
Гледа ли мача? - Седях на моето място.
Не те видях тази вечер.
Какво стана с деснячката ти? - Пострадала е.
Лошо, Оли. Със сигурност щеше да го биеш.
Да.
Добре, Лили, аз... - Знам, Оли.
Предполагам, че е по-добре да си отида вкъщи.
Да, ще ти се обадя утре. - Добре.
Лека нощ, Сам. - Ще се видим, Лили.
Какво да правя като напусна бокса?
Е, управлението е винаги налице. - Не ми се става ченге.
Не е толкова лошо, Оли. След двайсет години се пенсионираш.
Дават и 2200 годишно, като начало. - 2200 на година.
Знаеш ли, понякога толкова изкарвах за месец.
След това повече не видях Оли.
Вината не е моя. Просто така се случи.
Сам! Отвори вратата.
Стана задушно!
Искате ли лимонада. - Може.
Tова е г-н Риърдън. Съпругата ми. - Приятно ми е.
Тъкмо си говорихме за Оли. - Бедното момче.
Познавахте ли го, г-н Риърдън? - Не.
Г-н Риърдън разследва смъртта му.
Беше добро момче. Никой нямаше намерение да го убива.
Лили също познава Оли. Тримата бяхме страхотна компания навремето.
Винаги го е обичала. - Сам!
A пък аз бях влюбен в нея.
Достатъчно ми беше да излизам с тях. - Не съм била чак толкова нещастна.
Колко често виждахте Шведа? - Не и откакто със Сам се оженихме.
Преди 9 години, на 26 септември. Оли ни кумува.
Беше около 6 месеца преди Оли и аз... да спрем да се виждаме.
Защо е станало така? Нямам предвид прекъсване на връзката.
Съпругът ви ще ви увери, че имаме още малко работа с него.
Ще помогна с каквото мога.
А, не го споменах, защото си помислих, че не е много хубаво.
Оли и аз се уговорихме да ходим на кино.
Поне така си мислих, докато не отидохме до онзи хотел.
Кой организира партито? - Човекът, който живее тук.
Джейк ни покани. Момчето, с което те запознах.
Хич не ми харесва. - Защо?
Има страшни очи. - Може би ще започна бизнес с него.
Виж, скъпи, ти върви.
Имам главоболие. - От кога?
Нека да отидем, ще си прекараш добре.
Здравейте, влизайте, приятели.
Шведе, радвам се да те видя. - Как е, Джейк?
Добре. Радвам се да видя и младата дама.
Би ли си повторила името, скъпа? - Г-ца Хармън.
Г-ца Хармън, чудесно! Блинки, нали познаваш Шведа.
Г-ца Хармън, Блинки Франклин.
Приятно ми е.
На пианото е Лу Тингъл, а това е нашата домакиня, г-ца Колинс.
Кити, г-н Андерсън и г-ца Хармън. - Здравейте.
Какво ще пиете, г-це Хармън? - Джинджърейл, моля.
Шведе? - Уиски с вода.
Блинки! - Да?
Уиски с вода и джинджърейл. Чувствайте се като у дома си.
Джейк ми каза, че сте боксьор.
Харесвате ли бокса? - Боя се, че никога не съм гледала.
Без майтап!
Мразя бруталността. От идеята двама да се бият до кръв ми прилошава.
Гледала съм всичките боеве на Шведа.
Браво на вас. Не бих понесла да гледам
как нараняват човека, на когото държа.
Извинете ме.
Голяма красавица е. - Да.
Джинджърейл за вас, госпожо. - Промених си решението.
Би ли могъл да го подсладиш? - Каквото желаеш.
Хубав апартамент. Поддръжката му сигурно е доста скъпа.
Обзалагам се, че им трябват две прислужници, за да го почистят.
Повече знаех за любовта, но по-малко отколкото предполагах.
Ето питието ви, госпожо. - Повече дадох на любовта
Питието ви, госпожо. - Толкова много съм й задължен.
Благодаря ви много.
Седнете. - Аз ли?
Хубав апартамент. - Големия Джим обича да живее добре.
Големия Джим? - Да. Колфакс.
Не е ли тук тази вечер? - Tази вечер, не, госпожо.
Нито миналата вечер нито утре вечер. Нито за още много вечери.
Големия Джим няма много свободно време.
Джим е извън града, г-це Хармън.
Разбито сърце или две.
Повече знам за любовта.
И ти.
Сега вече знам, че тогава корабът отплува.
Събрах си нещата и се изнесох.
Не мисля, че липсвах на Оли. Преди това не се беше влюбвал.
Бедният Оли, така да пропадне.
Кой е Големия Джим? - Колфакс?
Крадец с маниери. Беше в затвора за известно време.
Стана примерен, като излезе навън. Tова беше преди 7-8 години.
И Шведа стана измамник?
Знам какво си мислите, г-н Риърдън. Че съм спечелил зад гърба му?
Първо, ожених се за момичето му. После съм го изпратил на топло.
Недей да приказваш глупости, Сам. Не съм била момиче на Оли.
A и ти не си организирал ареста му. - Tочно така.
Лили и аз се бяхме оженили месец преди това.
Една нощ отидох до кафето на Лу Тингъл.
Трябваше да предам нещо.
Здравей, Сам. - Здрасти, Чарли.
Г-це Брисън, лейтенант Любински.
Как са нещата, Сам? - Мина доста време.
Частично и ти си виновен. - Само за три месеца.
Без лоши чувства.
Кое е онова момиче, което е седнало до Джейк Женкаря?
Казва се Колинс. - Има ли и друго име?
Не и такова, за което да знам. - Да не би да е Кити Колинс?
Келнер!
Да, сеньор.
Още кафе. - Да, господине.
Нали тя е момичето на Големия Джим Колфакс?
Или поне беше.
Сега е момичето на Оли Андерсън, или поне така чух.
Лека нощ, Джини.
Не знаеш ли какво се случва с малките момченца, играещи си с кибрит?
Един момент.
Красива е, нали? - Никога не съм я виждал.
Нищо не знам за това. Кълна се, лейтенанте.
Вземи си дрипите.
Tова ваше ли е? - Това? Mоe? Не.
Mоже би знаеш кой е собственика. - Нямам идея.
А ти, Джейк? А всички останали?
Щом като е била на Кити, тя трябва да бъде прибрана. Да вървим, Кити.
Здрасти, Шведе! - Здравей, Барбара!
Благодаря. - Здравейте всички! Кити, Джейк.
Всички ли са готови да вървим? Най-накрая отпред има опашка.
Сам! Как си! Ами ти, момче?
Добре, Оли.
Изглежда, че я караш добре. Онези ракети са стрували доста пари.
Момче, ти знаеш всичко. Tова е едно умно ченге.
Знаете ли откога се познаваме? От съвсем малки.
Какво ще кажеш за едно набързо?
Какво става?
Kити... какво има? - Прибирам я, Шведе.
Искаш да я окошариш? - Tочно това имам предвид.
Но не можеш да направиш това, Сам. - Няма да ме спреш, нали Оли?
Не се тревожи, скъпа. Нищо няма да ти се случи.
Сам, нека да си поговорим насаме... - Някой друг път, Оли.
Бъди разумен, Сам. Нищо не разбираш. Кити и аз сме...
Знам, знам. Но аз се интересувам само от това.
Съжалявам, че момичето ти я е закачила, но така се е случило.
Ако момичето ти краде... - Не е вярно, Шведе.
Не съм я откраднала. Не знаех, че е била открадната.
Шведе, накарай го да ме чуе.
Ще направя всичко, само за да ме пусне. Не му давай да ме затвори.
Сам... Моля те заради едно време.
Нищо не мога да направя. Да вървим. - Почакай малко.
Ти не търсиш нея, Сам. Отмъкнах тази дрънкулка лично.
Дадох й да я поноси само за тази вечер.
Аз съм този, когото търсиш. Ще ме прибереш ли?
Опитай и ме прибери.
Разбира се, прибрахме го на следващия ден.
Опита се да хване автобуса за Ню Йорк.
Помолих го да каже истината, но той си държеше на своето.
Дадоха му три години. Отидох до гарата, докато го откарваха,
и това беше последния път, когато го видях.
Не бихте могли да знаете колко е бил потрошен, как се е чувствал.
Какво стана с Кити?
O, тя добре си живееше. Не съм чувал за нея от години.
Лили! - Да, скъпи?
По-добре е да се приготвиш.
Ще погребваме Оли този следобед, г-н Риърдън.
Ние и Паки Робинсън.
Когато прочетох, че е умрял, поръчах да докарат тялото му от Брентууд,
сметнах, че му дължим достойно погребение.
Всичко, дадено ми от Бога ще стане мое,
Исус, възкръснал от мъртвите,
бързо ще поеме нашите тела с духа, който е в нас.
Риърдън, ако някога разберете кой е убил Оли, просто ме уведомете.
Кой е мъжът с бомбето? - Паки, беше му мениджър.
А човекът с него? - Джордж Смоули, неговият треньор.
Кой е другият човек там?
А, това е един стар бандит, казва се Чарлстън.
И предаваме тялото му на земята. Пръст при пръстта, прах при прахта.
Чарлстън не говори.
Дори когато работи, и е една крачка пред експертите.
Чарлстън никога не говори. - Достатъчно.
Знаете ли какво се е случило с Шведа?
Знам много, господине. Много. Само че не съм ви казвал.
Старият Чарлстън е онази от маймунките, с ръце пред устата.
Колко добре познавахте Шведа? - Аз ли?
Господине... предполагам, че аз и Шведа бяхме
толкова близки колкото могат да са двама души.
За почти две години, никога не сме се разделяли
на повече от три метра. Толкова беше голяма килията.
Tова е Юпитер. Юпитер е планета.
Знаеш ли колко планети кръжат около слънцето?
Колко? - Девет.
Юпитер за Земята е като, футболна топка сравнена с топче.
Толкова е голям. От друга страна, Марс
не е по-голям от зрънце боб. Толкова е малък.
Как си научил толкова за звездите? - Не знам.
Когато изгасят лампите, през нощта не можех да заспя...
Гледах към тях през решетките.
Знаех, че си имат имена, и много скоро се научих коя е.
Така че си взех книга от библиотеката на затвора
и започнах да ги изучавам.
Не знам да има по-добро място по целия свят...
за изучаване на звездите от затвора.
Tова там е съзвездието на Орион.
Къде? - Tам.
Известно е и с друго име, като "Голямата мечка".
Виждаш ли онази блестяща звезда в центъра?
Tова е Бетелгайзе, "Червеният гигант."
Най-ярката звезда по небесата.
Само че е толкова далеч, че не ми харесва.
Чарлстън... - Да?
Знаеш ли какво е арфа? - Ангелите свирят на нея.
Имат предвид Ирландия. Затова им викат Арфата на Мики.
Kити е ирландка. Тя ми даде това.
След няколко седмици ще си навън. - Да.
Искам да направиш нещо за мен. - Назови го.
Беше доста отдавана, когато се чух с Кити.
Да, знам. - Отиди да я видиш дали е добре?
Обещавам. - Mоже да е болна или нещо друго.
Разтревожен съм.
Изучил съм жените, за времето през което не бях в пандиза.
И знаеш ли какво разбрах?
Aко момичето не ти пише, не значи, че е болна, както си мислиш.
Не е задължително. - Да, господине...
Предполагам, че ще кажете, че съм познавал Шведа доста добре.
Разбрахте ли нещо за момичето му? - Не, господине, не разбрах.
Нищо не научих. И знаете ли защо?
Защото тя вече не живее тук.
Но си видял Шведа отново? - Разбира се, след като излезе.
Кога за последно го видя?
Господине, да не би да казахте кога? - Да.
Господине, що се отнася до датите, 1492 е единствената, която помня.
Мога да ви кажа кога е било за последно,
но нито къде, нито кой е присъствал.
Добре. Кога беше за последно?
Tака е по-добре. Mного по-добре.
Думите минават покрай мен,
така както някой иска да ме види.
Трябва да съм на определено място, в определено време
и да доведе Шведа.
Тъкмо беше излязъл преди няколко дни.
Сядай!
Не съм познавал човек, който да е бил в пандиза повече от 10 години
и да не обикаля постоянно през цялото време.
O, не е заради това. Ставам нервен докато стоя.
Е, ние пък се изнервяме, докато търчиш през цялото време.
Кого чакаме? - Искаш ли да поиграеш блек-джек?
С теб не искам. Знам ти репутацията. - Какво ми е на репутацията?
Нищо. Просто не искам да играя блек-джек с теб, това е всичко.
Зарежи тази далавера.
Както и да е, не съм дошъл тук, за да играя на карти.
Беше дошъл да ни кажеш за обира.
Продължавай. - Чакаме Шведа, за да видим.
Е, аз се уморих да чакам.
Можеш да си тръгнеш по всяко време, приятелю.
Хайде, момчета, ще бъде лесно. Ще бъде лесно.
Не ми харесва да ме канят, a после да ми казват да си ходя.
Кой си ти, че да ни притискаш?
Преди малко си говорехме за репутация.
Е, ти си изградил вече своята. Ти ще станеш момче-беляджийче.
Добре, опитай се.
Кой е? - Аз съм, Андерсън.
Здравей, Шведе. - Добър вечер.
Радвам се да те видя, Шведе. - Здравей.
Как си, Чарлстън? - Здравей, Шведе.
Здравей. - Предполагам, че всички те познават.
Да. - Вземи си стол.
След като и Шведа е тук, може да започнем.
Да, какъв ще е обира? - Ще е голям.
Най-големият, организиран в последно време.
Няма да е по-малко от 250 бона.
Банка ли ще обираме? - Не, заплати.
Къде? - Ще ти кажа, ако решиш да участваш.
Как да реша, като не знам какъв е плана?
Tова си е твой проблем, но ще ти кажа следното:
работата може да е и лесна, може и да е трудна.
Измъкването е определено, остават ни 10 дни да планираме всичко.
Само ние ли ще бъдем? - Да.
Как ще делим? - Аз вземам първите сто бона.
Останалото вие си го разделяте. - Кой ти е дал най-голямото парче?
Сам си го дадох.
Ако не ти харесва плана, можеш да си тръгнеш без лоши чувства.
Ами тя? - Тя е с мен.
Бихме могли да делим на четири без теб.
Защо така? - Аз съм за, като си осигурим
равни дялове. Стига с тези делби.
И аз съм съгласен, а ти?
Доста ще си дръпнеш, приятелче. Нервен ли си?
Тревожиш се за маймуната на гърба си, а?
Вече не.
Това правилно ли е? - Нямаше да е тук, ако не бях аз.
Добре, и аз съм. - Чарлстън?
Мен не ме бройте. - Каква е причината?
Ами, не знам... - Нещо от плана ли не ти харесва?
Mоже би е твърде голям. - Не те разбирам.
Ако ще е толкова голям, печалбата няма да е лесна.
Това се отнася за всичко голямо.
А вие точно това целите. Лесна печалба.
Ще е толкова трудно да останем чисти.
Да, така е, но шансовете да изцапаме не са толкова много.
Не знам, може би. - Mоже би просто остарявам.
Така е, както го каза, преди да дойде Шведа.
Прекарал съм доста време.
Почти половината от живота ми е минал в пандиза,
и нямам намерение да прекарам повече там.
Добре, Чарлстън. Сбогом. - Сбогом.
Без обиди. - Без обиди.
Ами ти, Шведе?
Аз съм за. - Добре.
Сбогом, Шведе. - Ще се видим, Чарлстън.
Искаш ли един съвет? - А?
Спри да слушаш онези златни арфи, Шведе.
Ще ти докарат много неприятности. - Какво се опитваш да ми кажеш?
Оставих ги, след което исках да го изчакам в коридора.
Надявах се, че и той ще излезе, но повече не го видях.
Повече не видях Шведа.
Съжалявах... защото той и аз...
Имахме няколко приятни разговора за звездите.
Добро утро, Стела. - Добро утро, отличнико.
Намерих ти онова сведение за Чарлстън.
Работи в игрален дом във Филаделфия. Улица "Кестенова" 1700.
Какво правя тук? - Не сменяй темата.
Виж дали можеш да намериш нещо за момиче на име Кити Колинс.
Е, камбаната удари. - Каква камбана?
Зелената кърпичка. Току-що идвам от библиотеката. Погледни това.
Бандити ограбват шапкарска фабрика задигат четвърт милион от заплати.
Компанията за шапки "Прентис" в Хакенсайк е жертва на дързък обир.
Каква е връзката? - Продължавай да четеш.
Компанията за шапки "Прентис" вчера е станала жертва на обир.
Всяка фаза на обира е била грижливо планирана, сигурни са от полицията.
Работата е била перфектно свършена от някой, с информация от първа ръка.
Малко преди 08:00 ч., четирима мъже,
със закачени значки на работници от фирмата,
се вливат към дневната смяна, на фабриката "Прентис".
Външните хора са се смесили с останалите работници,
a пазачът не е имал основание да ги подозира,
след като четиримата обирджии са минали бавно през портала.
Във фабриката "Прентис" касата е на метър от работническият портал.
Външните са прекосили този метър, размотавайки се около стълбите,
към стаята на касиера, и после са влезли в сградата.
Няколко секунди по-късно, докато касиерът и неговият помощник
са работили по обичайните си задачи, обирджиите внезапно се появили.
Извършили грабежа с детайлна прецизност.
Двама от бандитите започнали да опразват сейфа и касите докато
другите завързали служителите от офиса.
После те бързо напуснали,
използвайки същата врата, през която преди това били влезли.
Tе взели със себе си двуседмичните заплати на компанията
в размер на 254 912 долара. Преминавайки отново този метър,
скочили отзад в един камион, който тъкмо напускал фабриката.
При отворен портал, камионът напуснал фабриката, поел по улицата,
с обирджиите и изчезнал без следа,
a бягството продължило с три коли, подсигурени за бягството.
Портиерът, Хенри Уилсън, изтичал на улицата,
давайки предупредителен изстрел, a после стрелял, за да ги спре.
След като не се подчинили, Уилсън стрелял по първата кола,
a после и по другата, причинявайки им проблеми при изтеглянето.
Втората кола се запалила, от попаденията на Уилсън,
a портиерът паднал на земята, с куршум в корема.
Сега той е в болницата на Хакенсайк.
Лекарите смятат, че той ще се възстанови.
Лицата на четиримата бандити са били покрити по времена обира,
така че не се разполага с точно описание.
Единият от тях, описан от касиерът, носел необичайна зелена кърпичка,
украсена със златни арфи върху лицето.
Щатската и местната полиция провеждат разследване.
Необичайна зелена кърпичка! Продават ги на деня на Св. Патрик.
Но е същата като от онзи обир. - Как разбра?
Нека да помислим... Имаме бивш пандизчия - Шведа,
лапнал по едно момиче - Кити Колинс. Има тригодишна присъда заради нея.
Когато излиза, се замесва в обир, планиран от старият крадец Чарлстън.
Има и подарък от момичето в нощта, преди големия удар.
Чарлстън не споменава имена, но смятам, че това е Кити Колинс.
Продължавай.
Обирът в "Прентис" става на 20 юли 1940 г.
Същата нощ, Шведа и една неустановена жена,
са наели стая в малък хотел в Атлантик Сити.
Два дни по-късно жената изчезнала, а Шведа опитал да скочи от прозореца.
Камериерката му спасила живота, a той и бил благодарен,
че й оставил застраховката си. - Това ли е всичко?
Почти. Докато след шест години, ние намираме Шведа в Брентууд.
Когото всички знаят като работник, на бензиностанция.
С изключение на това,
че той е очаквал убийците да дойдат и да го докопат.
Браво на него, да се задържи толкова време?
Без това бих продължил с работата си, и всичко друго би отишло по дяволите.
Зарежи го. Не си заслужава времето ти.
Но ние застраховаме "Прентис". Tова са четвърт милиона долара,
пари на "Атлантик Кежюълти", които никога не са били върнати.
Риърдън, ти познаваш застрахователният бизнес.
Загубите се определят от премиите, които ще се плащат през следващата.
Ние сме платили за 1940 г., както сме направили с "Прентис".
Tова се е отразило на разходите ни за 1941 г. Сега е 1946 г.
Нашата работа е да държим загубите ни на минимум,
за да не скочат разходите през 1947 г.
Tака служим на обществото. - Не се ли интересуваш от тези пари?
Разбира се, че да, ако знаеш къде да пипнеш, но ти не знаеш.
Ти имаш подозрения за един човек, който може и да е участвал в обира.
Той е мъртъв. От тази гледна точка ти не знаеш нищо.
Не знаех нищо допреди два дена.
Кениън на телефона. За теб. - Риърдън.
Здравей, Любински. Как си? Какво?
Какво, по дяволите? Задръж така.
Още ли разследвам или трябва да напусна "Атлантик Кежюълти"?
Кое от двете? - Добре. Ще ти дам една седмица.
Но ако не върнеш парите, ще ти удържа времето от отпуската.
Добре, Любински, ще съм при теб до един час.
Двама моряци са го открили, лежащ пода на тоалетна, в локва кръв.
Престрелката е станала една-две минути след това.
Кой е той? - Чувал ли си за Блинки Франклин?
Tова е той. Продължавал е да граби, заедно с Шведа, Дум-дум Кларк
и нашата стара приятелка Кити Колинс.
Не използвай, това което ти казвам. Получил си всичко от първа ръка.
Какви са му шансовете? - Нула.
Колко му остава? - Пътник е.
Затова ти казах да побързаш. - Здравей, докторе.
Ако онзи човек не се беше обадил, все едно щяхме да започнем.
Всеки отмъква от собствената си купчина.
Още вали.
Още малко. Оставам.
Никога не съм бил в шапкарска фабрика. Както и в тази.
Ще ни говори за нощта преди обира в "Прентис".
Дай ми две карти. Ще взема три.
Ако продължи да вали, ще затънем по тези селски пътища.
Колко мили има докато стигнем до Халфуей Хаус?
Никога не ми харесвало друсането под дъжда.
От дъждът винаги ме побиват тръпки. Мразя дъжда.
Една за раздавача.
Единайсет мили до Халфуей Хаус, Блинки, това е вашият път с Дум-дум.
Не мога да стигна тавана. - Аз също.
Ами вие, момчета? Премислихте ли всички ходове?
Ще трябва. Доста често висим на косъм.
Защо онзи тип не се обажда? - Спокойно, Дум-дум.
Докато си говорехме за коли, се сетих, че...
две "пиленца", които познавах, веднъж отишли на кино в Лос Анджелис.
Всичко вървяло добре, докато не тръгнали да си прибират плячката.
И знаеш ли какво? Някой им я бил отмъкнал.
Катаджия гръмнал едно от пиленцата на улицата зад киното театъра.
Другото пиле се предало с парите. - Знаеш ли още такива истории?
Имаше още едно "пиле", което познавах. - Е, стига толкова!
Не искаме да ти слушаме историите. Продължавай, раздай картите.
Успал съм се.
Нека да приключа преди раздаването, ще мога ли?
Какво ти става?
Какво да става? - Нервен си. Целият си изпотен.
Затваряй си устата, за да не те плесна през нея.
После ще молиш за това. - Хей!
Някакви възражения? - Да.
Стой настрани, Шведе. - Тя е неговото момиче.
Гледай си твоята работа, Шведе. Мога и сама да се оправя.
Ако ме докоснеш, до сутринта няма да си жив.
Хайде, Шведе, да изиграем още две ръце.
Мърдай!
Раздай му. - Не искам.
Tри карти. - Същото.
Една за раздавача. - 150.
Излизам.
100 върху твоите. - 200 върху твоите.
200 върху твоите.
Нека да видим. - Две двойки. Аса и седмици.
Множко е. Фул.
Само го пипни и ще ти изпия мозъка.
С какво го удари, не разбрах?
Никой не може да ме мами и след това да се измъкне.
Мислиш ли, че ги имаше?
Трябваше да ми покаже картите, преди да прибира купчината.
Ако не ми трябваше утре, щях да ти дам добър урок.
Трябваше да си обърне картите. - Да...
Първо работата, но след това имаме съвместен бизнес.
Когато кажеш.
Здравей? Да?
Да, това е той. Да, какви са?
Колите чакат по гаражите. Всичко е наред.
Можем да тръгваме. - Ще се видим на сутринта.
Ти също, Шведе.
He е искал да те удари. Ти ги имаше, както ти каза.
He трябваше да те удря.
Но той ме удари. Не знам какво го накара да го направи.
Ще може ли да говори? - Почти е мъртъв.
Ще трябва да уловя старата ми приятелка Кити Колинс.
Нямаме нищо за нея. Tова не е улика. - Познавам ли я?
По-добре е да чуеш показания от мъртвец.
Ето нещо, лейтенанте.
Статия за убийството на Шведа и автобусен билет до Брентууд.
Бяха в джоба на панталоните му.
Продължавай. Не можеш ли да намериш нещо повече от това?
Изглежда удачно измъкване... Лошо, че си гръмнал онзи човек на портала.
Обирът е приключил. Tова е измъкването.
Изглеждат ли ти като 200 бона?
Повече пари на куп, отколкото някога съм виждал.
Ще се учудя, ако и другите не са късметлии като нас.
Би трябвало. Tе тръгнаха преди нас.
Предполагам, че Шведа се е справил добре.
Видях го да тича към мангизите, без никой да му пречи.
Със сигурност го е направил.
Отваряй си очите за Полк Роуд.
Тук завий наляво за Полк Роуд. Ще сме там след 5 минути.
Здравей, друже.
Има ли други тук? - Сам съм.
Всичко ли е наред? - Да. Определено.
Дори не са ги маркирали.
Няма полза да се навърташ тук. Да почнем с броенето.
Ти, стой назад.
Добре, спрете! Обърнете се назад.
Ти, хвърли оръжието.
С лице към стената. Горе ръцете. По-високо!
Добре сте го намислили. Да пазя чантата, докато си поделяте парите?
Басирам се, че сте се посмели. - Халфуей Хаус изгоря миналата нощ,
ето защо сме тук. - Някой трябваше да ми каже.
Било ти е казано. Бил си там. Следващият път играй направо.
Ще се видим, Шведе.
Как си заминаха четвърт милион долара!
Четвърт милион долара!
Четвърт милион долара...
Отнело му е шест години, за да разбере къде се е скрил Шведа.
A после вече е било късно.
Чудя се дали сега двамата имат какво да си кажат.
Сега поне знаем защо Блинки е бил тръгнал към Брентууд.
Четвърт милион е доста добра примамка.
Чудя се кой от бандата го е пречукал?
Стаята на Шведа в Брентууд би трябвало да ни отговори.
Полицай!
Какво има? - Имате ли стаи?
Само една. - Мога ли да я видя?
Оттук, нагоре.
Току-що пристигнах. Един приятел ми каза, че имате наемател.
Казва се Лун, или нещо такова. Казаха, че е умрял.
Помислих си, че стаята му може още да не е заета.
Не е заета, ето я.
Ще я наема. - Девет долара на седмица, в аванс.
Банята е долу по коридора, последната стая вдясно.
Ето ви парите. - Ще ви кажа, ако ми трябва нещо.
Това ли е мъжът?
Ще се обадя на полицията.
Откри ли нещо? По-добре си вдигни ръцете.
И какво ще правиш след това? - Каквото и ти.
Парите от грабежа на "Прентис".
Откъде влезе? - Знам за това, стига ми.
Как си разбрал? - Блинки Франклин ми каза.
Блинки е мъртъв. - Знам, сядай там.
Това задържане ли е? - Аз не съм ченге.
Tогава какво искаш от мен?
Не знаеш какво е направил Шведа с парите, иначе нямаше да си тук.
Може би знаеш нещо, което ще ми каже къде са парите.
И както стоят нещата, по-добре ще е да отговориш на въпросите ми.
Какво искаш да знаеш?
Защо сте се срещнали при фермата след обира,
вместо край Халфуей Хаус, както сте планирали?
Обирът беше доста отдавна. - Хайде, Дум-дум. Помниш всичко.
Халфуей Хаус изгоря през нощта преди обира.
А кой ви събра при фермата?
Господине, искате твърде много. - Дум-дум!
Блинки беше убит с твоето любезно съдействие, с куршум 45 калибър.
С пистолет като този.
Да направим сделка? - Не виждам какво има да губя.
Кой ви събра при фермата?
Кой мислиш, че е бил? - Аз питам, ти отговаряш.
Колфакс. - Tова не беше ли Големия Джим?
Кога разбра, че Халфуей Хаус е изгорял?
Всички се разделихме оттогава.
Не са бяхме срещали до следващата сутрин, пред фабриката.
Колфакс знаеше къде са всички. Той ни изпрати съобщение за промяна.
По кого? По Кити ли? По кое време?
Дойде в скривалището ми около полунощ.
A при фермата, когато Шведа ви е сгащил,
той ви е обвинил, че не е бил предупреден за промяната.
Как иначе ще разбере и да дойде при фермата?
Ти ли уби Шведа? - Не съм, никога не бих го намерил.
Не знаех къде е, докато по вестниците не написаха, че са го хванали.
Кой го уби тогава? - Ти ме довърши.
Не беше нито Блинки, нито аз. Ние следвахме парите.
Бихме ли пречукали човека, който би ни казал къде са те?
Убил си Блинки, за да не те изпревари.
Щях да деля с него. Не исках да идва тук.
Той можеше да ги докопа.
Tози тип хора се разприказват, ако работиш с тях добре.
Нещо против ако пуша?
Не.
Между другото, какво стана с Кити Колинс?
Kити? Нека да си спомня...
Последно чух за Кити...
Добре, господине. Сега е мой ред да задавам въпроси.
Защо искаш да знаеш за Кити?
Хайде! Нали сега аз питам, ти отговаряш.
Мисля, че тя знае къде са парите. - Как разбра?
Шведа и някакво момиче са се настанили в хотел, в Атлантик Сити,
в нощта на обира.
Два дена по-късно, момичето изчезва.
Нямах представа, че парите са заминали с нея.
Защо мислиш, че е била Кити? Била е момичето на Колфакс.
Няма да споря с теб. - Да...
Да. Разбрах.
Изработили са те, Дум-дум. Ченгетата те чакат отвън.
Аз ще се погрижа за ченгетата.
Сбогом, господине.
На покрива има човек!
Здравей. - Радвам се да те видя.
Какво разбра? - Мисля, че сме на финалната права.
Къде отиваме? - Питсбърг.
Той още не знае, но съм си уредил среща с Големия Джим Колфакс.
Спомни ли си? Бившият приятел на Кити?
Да. Как стигна до него? - Като човек номер едно.
Той е планирал обира в "Прентис". - Как разбра?
Той се е появил в Брентууд, нали? - Да.
Той се е измъкнал след престрелката. Намерили са кръв на покрива.
Всяко ченге в Брентууд сега разследва престрелката.
Къде беше по това време? - В стаята на Шведа... беше заспал.
Големия Джим, а? Трябва да си е откъснал опашката.
Така е. Сега е голям бизнесмен.
Г-н Риърдън? Джеймс Риърдън? - Аз съм.
Телеграма, господине. - Благодаря ви.
Отговаряме на запитването ви: Халфуей Хаус е изгоряла
на 20 юли 1940 г., в 02:53 ч.
Подпис, Кени - началник на пожарната в Хакенсайк.
Какво значи това? - Означава, че сме на прав път.
А, между другото, взе ли със себе си специалният кал. 45?
Да. Какво е станало с теб?
Изгубих ли го, откраднаха ли го или...
Или нещо такова. - Нека да поспим малко.
Г-н Колфакс? - Да.
Не се интересувам от застраховки, г-н Риърдън.
Аз не съм брокер. Разследвам убийството на един мъж -
Оли Андерсън, наричан още Пит Лун,
но най-известен като Шведа.
Не си спомням нито едно от тези имена.
Да не е работил за мен? - Ако така му викате.
Колко отдавна? - 1940 г.
А, ловният сезон започва скоро. Никога не пропускам първият ден.
Научих, че Андерсън е бил от бандата, ограбила фабриката "Прентис".
Спомням си, че четох за това. Всички се бяха измъкнали, нали?
Никой от тях не е осъден. - Не и досега.
Но повечето то тях нещо са се разболели.
Фермерът е умрял от естествена смърт.
И двамата, Шведа и Блинки Франклин, са били убити.
Дум-дум се е върнал в Брентууд и получил куршум при битка с полицията.
Знаете ли кой друг е бил в бандата?
Вие. - Аз?
Не, братко, тръгнал си по грешна следа.
Аз съм един честен гражданин.
Плащам си редовно. - Не съм имал оплаквания.
Хората наоколо, знаят, че работя много, нямат нищо срещу мен.
Ще разберат, че ако някой се труди, заслужава помощ.
Чудесна реч, Колфакс. Основателна.
Риърдън, ако се опитвате да ми лепнете нещо, давайте.
Няма какво да крия. - Tова е вашето мнение.
Така или иначе, нямам и една улика срещу вас.
Нищо от казаното тук. Откровено, тук съм не заради вас.
Искам да разбера какво се е случило с Kити Колинс.
Вие помните Кити? - Да. Помня Кити.
Не ви казах всичко, но Кити Колинс, а не Шведа ожънала златната реколта.
Какво имате предвид? - След като бандата си е тръгнала,
Шведа е бил по-бърз и е избягал с цялата сума.
Нищо чудно, че е бил обвинен.
Същата нощ, той и Кити са били заедно в Атлантик Сити.
Тя си е тръгнала от него след няколко дни.
Парите са изчезнали заедно с нея. - Истина ли е, Риърдън?
Камериерката от хотела може да разпознае Кити... ако я накарам.
Някаква идея къде може да е тя?
Мислех си, че вие може да ми кажете.
Точно сега бих искал да мога. Ще ви кажа нещо, Риърдън.
Има едно нещо на този свят, което мразя. Това е жената-предател.
Tози мъж. Как се казваше? Шведа? Не е имал шанс, нали?
Всеки един от бандата, който го е търсел, би могъл да го пречука.
Можете да кажете на Кити Колинс, че си е подписала смъртната присъда.
Здравейте? Да, говорете.
Да, той е тук, до мен.
Добре.
Един тип, Джейк Женкаря. - За Кити ли пита?
Пуснах слух, че може да се свърже с мен, до 10:00 довечера...
или ще кажат на полицията, всичко което знам.
Сбогом, Колфакс. Радвам се, че се срещнахме.
Кажете ми ако се срещнете с нея.
След като я срещнете,
бих искал да обменя дума-две насаме с Кити.
Имаме някой неприключени сметки.
Бих се учудил ако тази камериерка наистина би могла да разпознае Кити.
След шест години? Няма начин. Но Колфакс се хвана.
Мисля, че и Кити ще го направи. - Знаеш ли какво си мисля?
Мисля, че сме глупаци, чакайки тук да ни се обади.
Ще се обади.
Залагам две към едно, че няма да го направи.
Не съм бил по службите всичките тези години напразно.
Знам повече за жените.
Да? Риърдън се обажда.
Както кажете, г-це Колинс. "Зелената котка", на улица "Солтън"?
Не, благодаря. Не харесвам "Зелената котка".
По-добре да се срещнем във фоайето на "Аделфи Театър", след 20 минути.
Не, няма да съм там, но ще изпратя човек.
Шоуто вече е започнало, така че там няма да има много хора.
Той ще ви доведе при мен. Не искам да има полиция.
Искам да се споразумеем. Ако ви задържат, това ще е краят.
Вие преценете сама. Добре. Човекът ще чака.
Син костюм, с папионка.
Имате ли кибрит?
Няма значение. Исках само да ви видя папийонката.
Готова съм.
Ще взема такси.
Карай направо. Ще ти кажа кога да завиеш.
Къде е Риърдън? - Аз съм Риърдън.
Би трябвало да се сетя. - Надявах се, че ще се обадите.
Как разбрахте къде да ме намерите? - Един глас от миналото -
Джейк Женкаря ми се обади. Взех първият самолет за Питсбърг.
На следващия ъгъл надясно. - Къде отиваме?
"Зелената котка" на улица "Солтън".
Мислех си, че не харесваш "Зелената котка".
Само когато не съм очакван.
Чаша топло мляко. Не съм яла цял ден.
Сандвич с месо и чаша бира. - Много добре, господине.
Добре... А вие?
Какво искате, г-н Риърдън?
Само 254 912 долара. - Мислите, че ги имам?
Заради вас, надявам се. - Аз не съм законът.
Работа ми е да откривам пари, които фирмата е загубила.
Ако парите ги няма, ще ви приберем на топло за 20 години,
за да се види какви са били положените от мен усилия.
Можете ли да ме приберете, г-н Риърдън?
На смъртния си одър, Блинки Франклин даде показания под клетва.
Няма по-силно доказателство от това. A има и една камериерка
от хотел в Атлантик Сити, която помни добре лица.
Е?
Аз не се шегувам. Бих направила всичко.
Ще ви дам всяко пени, до което съм се докосвала.
И колко пенита са това?
Бих могла да ги докарам до 65 000 - 70 000, най много.
Не е достатъчно. - Само толкова мога да събера.
Не го увъртам, не и сега. Разбирам когато ме удрят.
Боря се за живота ми. Не за живота на Кити Колинс, а за моя.
Сега имам дом и съпруг.
Заслужих този живот, борейки се за него и няма нищо,
което да не направя, за да го задържа, такъв какъвто е.
Значи бихме могли да се договорим,
ако определите цената, която да платя.
Какво имате предвид?
Трябва ми някой пропаднал тип, който да го отнесе.
Кой би могъл да бъде?
Колфакс.
Дори старата Кити Колинс не би пропяла, господин Риърдън.
Добре, ще се помотая наоколо. Да кажа ли на полицията къде живеете
и по кое време сте си вкъщи? - Моля ви, почакайте!
Какво точно искате? - Tака е по-добре.
Кой планира обирът? - Колфакс.
Шведа беше ли влюбен в теб? - Не го бях виждала отдавна,
но когато го видях, разбрах. Той винаги ме заглеждаше,
и може да не звучи добре, но винаги носеше със себе си
зелената кърпичка, която му дадох.
Зелена, със златни арфи?
Сандвича с месо? - За мен е. Млякото е за дамата.
Г-н Риърдън... Бих искала да повярвате в нещо.
Мразех живота си, но не бях силна, за да се измъкна от него.
Мечтаех единствено за някой богаташ, който да ме измъкне от тази гадост.
Шведа беше моя шанс мечтата ми да се сбъдне.
Само ако можех да остана насаме с него, за няколко часа.
Но Колфакс беше винаги там.
Помислих си, че е безнадеждно, но изведнъж шансът дойде.
Имате предвид пожара в Халфуей Хаус.
Колфакс ме изпрати да кажа на другите какво е станало,
и че вместо там, трябва да отидат на фермата.
Първо отидох при Блинки Франклин, a после при Дум-дум.
Запазих Шведа за накрая.
Беше почти 2:00 ч. сутринта, когато стигнах при него.
Кити!
Какво става? - Давам ти живота си.
Но не мога да чакам, не и след това, което направи за мен във Фили.
Забрави това. Защо си тук сега?
Колфакс мисли, че пътувам за Ню Йорк. Той ще ме чака там утре.
Но трябваше да дойда при теб, Шведе, и да ти кажа.
Какво да ми кажеш?
Решили са да те измамят.
Кой? - Колфакс и другите.
Не са предвидили за теб дори да помиришеш парите от днешния обир.
Как разбра? - Колфакс го каза на Дум-дум,
a после и на Блинки, веднага след като си тръгна.
Първо те назова, а после
каза разни мръсотии за теб, и после го съобщи.
Какво ще стане, ако те не отидат до Халфуей Хаус веднага след обира?
Ти би трябвало да си там, но те ще са на друго място, заедно с парите.
Какво казаха Блинки и Дум-дум? - Добре приеха идеята.
Къде ще се съберат? - Във ферма, северно от Полк Роуд,
единайсет мили след бариерата.
Колфакс те мрази, толкова много,
че Блинки и Дум-дум са прихванали от него, и те също те мразят.
Благодаря, че ме просветли, Кити.
Какво ще правиш? Шведе, какво ще правиш?
Ще направя това, което искат да направят с мен.
Обещай ми нещо. Няма да ме издадеш.
Ако Колфакс разбере... - Не се тревожи.
Знаеш ли защо Колфакс те мрази? Заради мен.
Той не е глупав. Вижда какво става.
Защо въобще се върна при него, Кити? - Mоже би защото го мразех.
Аз съм отровна, Шведе, за себе си и за всички наоколо.
Боя се да не тръгна с някого, който обичам, за да не го нараня.
Не ме интересува, нарани него.
Нали няма да се срещнеш с него утре? - Добре, Шведе?
Това е всичко, г-н Риърдън. Цялата история. Знаех, че през нощта
Шведа ще вземе всичките пари. - Така и стана.
Видяхме се с него веднага, след като е напуснал фермата.
Потеглихме към Атлантик Сити.
И възможно най-скоро си изчезнала, зарязвайки го с разбито сърце.
Бих искал да разбера нещо от старата Кити Колинс.
Излязла си на чисто, защото никой не е разбрал какво си направила с Шведа.
Няма вече от какво да се боиш.
Много лошо, че те хванах.
Нека да излезем навън. Нервна съм. - Къде ще ходим?
Няма значение. Върнете ме в хотела.
Ще си напудря носа. - Ще те изчакам.
Не си тръгвай.
Колко остава? - Около три мили.
Спри сирената. Карай надясно, после мини през вратата.
Момчета пазете вратите и прозорците. - Разбрано.
Извади ли си пистолета? - Разбира се. Защо?
В случай, че те попитам.
Това е Дум-дум.
Прикривайте ни! - Отиди там.
Централа. Изпратете линейка на улица "Ривър Бенд" 792.
Линейката няма да свърши работа. - Съжалявам, Колфакс.
Исках да разкарам Дум-дум. Исках те жив.
Как разбра, Риърдън? - Дум-дум ми подсказа.
Каза ми, че Кити му е подхвърлила в полунощ за промяната на срещата.
Халфуей Хаус не е била изгоряла почти до 3:00 ч. сутринта.
Tова значи, че Кити не е действала сама.
A кой друг може да е, освен теб?
Това ли е жената? - Да.
Здравей, Кити. - Заловихме я отвън.
Зле ли е? - Линейката вече пътува.
Ще е малко късно.
Мисля, че късметът ни изневери, Кити.
Нямаше нищо за нея досега, нали? - Не, но исках да си мислиш така.
После разбрах, че ще ме убиеш, преди да разбера, че Кити ти е жена
И това ли знаеш?
Съпрузите не могат да свидетелстват един срещу друг.
Иначе казано, опитах се да ви накарам, да играете един срещу друг,
вместо да се правя на мишена за вашите стрелци.
Ще ми дадеш ли цигара?
Само не разбрах е защо си изпратил онези убийци да разкарат Шведа.
He би ти причинил вреда от Брентууд. Защо не го остави?
Не мога.
Предполагам, че някой от бандата е тръгнал след него,
както направих и аз. Tе вървят след парите.
He е имал шанса да каже версията си и това е щяло да бъде краят на всичко.
Tе знаеха, че Кити и аз сме женени, и не можеха да видят и по надалече.
Както и да е, ако не го бях пречукал,
щеше да се учуди защо и ще започне да мисли.
Джим! Кажи им, че нищо не знаех!
Джим! чуй ме. Можеш да ме спасиш. Джим, чуваш ли ме?
Кажи им, че не знаех за идването на онези убийци.
Кажи, "Кити е невинна." Кълна се, че Кити е невинна.
Кажи го, Джим, кажи го! Ще ме спаси ако го кажеш.
Не моли умиращ мъж да лъже, иначе душата му ще отиде в ада.
"Kити е невинна! Кълна се, Кити е невинна!"
Няма да ти е полезен. Твоят почти пропаднал тип е мъртъв.
Върни се, Джим! Кажи им!
Върни се! Спаси ме! Джим!
"Kити е невинна! Кълна се, че Кити е невинна!"
"Кълна се, че Кити е невинна!"
А Шведа няма да разбере, че мацката му се е върнало при Колфакс с парите.
А другите изобщо не са усетили, че се е отделяла от Колфакс.
Прав ли съм? - Да.
После Колфакс така е нагласил всичко, че той да не може да го разплете.
Предателство сложи край на цялото предателство.
Да. И само като си помисля, че никой от тях
нямаше да излезе на светло, ако не беше застраховката за 2500 долара.
Предполагам, че чакаш поздравления. - Това ми е работата.
Благодарение на блестящите ти усилия, рейтингът
на "Атлантик Кежюълти Къмпани" за 1947 г. ще скочи с една десета.
Поздравления, г-н Риърдън.
По-добре да се наспя.
Защо не си вземеш отпуска? Бих казал, че си я заслужил.
Сега е петък. Не идвай до понеделник.
Превод: Yord68 Редакция: sean_connery