Misliš, da poznaš resnico o njem? Ničesar ne veš.
Njegov oče je bil Zevs. Veliki Zevs. Kralj bogov.
Njegova mati Alkmena je bila smrtnica.
Dobila sta sina. Pol človeka, pol boga.
Toda Zevsova kraljica Hera je pankrta gledala kot žalitev.
Živ opomin na soprogovo nezvestobo.
Alkmena je fanta imenovala Herkul, "Herina slava",
toda boginje to ni pomirilo. Hotela je, da umre.
K sreči je bil podoben očetu.
Ko je odrasel, so mu bogovi naložili dvanajst del,
dvanajst nevarnih nalog. Če bi jih opravil in preživel,
bi ga Hera končno pustila živeti v miru.
Boril se je s Hidro iz Lerne.
Z erimantskim merjascem.
Najtežji pa je bil boj z nemejskim levom.
Ni bil običajna zver.
Njegove trde kože ni moglo prebiti nobeno orožje.
Toda celo ta pošast ni bila kos Zevsovemu sinu.
Bedarija! –Vsaka beseda je resnična.
Po mojem ta tvoj prijatelj sploh ne obstaja.
Kar smejte se. Prišel bo.
Svarim te, Griza, gusarje prezira.
Makedonija je dobra do nas. Veliko je vasi za plenjenje.
Ostali bomo. Pokončaj ga.
Bolj boš opletal, prej boš padel.
Vaše ladjevje je res močno.
A kot sem hotel pojasniti, preden so me grobo prekinili,
je bil tudi nemejski lev močan. Pa ga je Herkul vseeno ubil.
Toda ne z mečem, sulico ali puščicami. Ne!
Z golimi rokami.
Tako pravijo.
Herkul. –So to vsi tvoji možje?
Nas je 40, ti pa si sam. –Kralj mi ponuja zlato, če se vas znebim.
Pojdite ali umrite. V vsakem primeru mi bo plačal.
Naj krvavi.
Pet z enim udarcem. Še misliš, da lahko ubiješ Zevsovega sina?
Hočem njegovo glavo!
Niso še dovolj prepričani, Avtolik. –Zato smo tukaj.
Atalanta.
Amfiaraj.
Naj ti Zevs odpusti. –Tidej?
Umri, Herkul!
Dobro.
Pohiti! Stric, pohiti!
Hitro! Pohiti!
Še malo, stric … -ln dekleta bi bila končno varna pred tabo.
Drugi lahko greste. Ti pa ne.
HERKULES
15, 16. 17. –Bilo je zabavno. –18, 19, 20.
20 gusarjev po dva zlatnika na glavo. Minus obglavljeni …
Ni slabo. –Ste videli, kako so bežali?
Moja zgodba jih je omajala.
Treba jih je zlomiti, Jolaj.
Ko pripoveduješ, naj bo legenda o Herkulu še grozljivejša.
Bolj bodo verjeli, da je Zevsov sin, manj jim bo do boja.
Amfiaraj? Bi se nam pridružil na zemlji?
Lev in vran kot zaveznika, ki se borita čez morje trupel.
Če boš jemal te zeli, jih vsaj daj še nam.
Drži! Drži!
Še vadite, fantje. Kdo bo naslednji?
Lep prizor. –Samo še eno plačilo.
Potem bomo živeli kot kralji.
Ali preprosto. –Še sanjaš o barbarskih deželah?
Za Egejskim morjem. Ob Črnem morju. Tam bom v samoti živel.
Dolgočasno, če vprašaš mene. –Morda. A če se ne umaknem daleč,
ne bom našel miru. –Pa Tidej?
Bojim se, kakšen bo, če ga ne boš več krotil. –Z mano bo šel.
Civilizacija je preveč civilizirana za naju. –Stric!
Pridi. Dekleti komaj čakata, da te pozdravita.
Vidita? Res poznam Herkula.
Si njegov sluga? –Njegov nečak. –Res?
Pripovedujem o njegovih delih. Nemejskem levu,
jabolkih hesperid, Hipolitinem pasu in prsatih golih Amazonkah.
Drugi se borimo, on pa vrti jezik.
Kdo bi rekel, da sta s Herkulom istega rodu.
Lepo se imej. Dami …
Kaj hočeš od Herkula? –Njemu bom povedala, ne tebi.
Je že v redu.
Ni te lahko najti. –Morda nočem, da me kdo najde.
Nisem kar nekdo. Sem Ergenija, hči vladarja Kotisa.
Tvoj oče ima srečo, da ima tako lepo naslednico.
Hudo nesrečo ima. Spopada se z vojnim glavarjem, Rezosom.
V deželi pustoši vojna. Podrte vasi,
uničen pridelek, pokoli. –Vsak ima svoje težave.
Mogoče te lahko prepričam, da se posvetiš našim.
Žal je zaposlen z Dionizovo gostijo.
Ampak za pravo ceno boš prva na vrsti.
Se junaki ne borijo za slavo? –Plačanci se borijo za zlato.
Vladar Kotis je bogat. –Mi je že všeč.
Če mu boš pomagal, ti bo dal zlata, kolikor si težak.
Jej.
Lev in vran kot zaveznika. –Sem rekel.
Kam gremo?
Varno si prispela, gospodarica.
Vojna vsak dan terja več žrtev. Skrbelo nas je.
Hvala, general Sitaklej. Dobro so me varovali.
Mogočni Herkul. V čast mi je.
A manj, kot sem pričakoval. –Sporoči očetu,
da je Herkul tukaj.
Stric? Hera. Mogočno.
Namenoma. Njen tempelj je tisoč mož gradilo pet let.
Hera je zavetnica Trakije. Vsi vemo, da hoče ubiti Herkula.
Morda vaju bo pravi boj končno spravil. –Mama!
Arij.
Ti si Herkul. –Tako je. –Arij. O tvojih delih vem vse.
Z enim udarcem si ubil Geriona
in čez noč očistil Avgijev hlev. Pa levja koža in kobile. –Nehaj, Arij.
Izogibaj se mu. Nasilne može nasilje poišče kar samo.
Saj je Herkul, ne navaden smrtnik. Najboljši je!
Vladar Kotis te bo zdaj sprejel.
Si že stal pred kraljem, Herkul? –Enkrat ali dvakrat.
Oče!
Megara. –Dobrodošel doma, dragi.
Herkul!
Kadar pridem, si zamišljam, da je tako v eliziju.
Možje, kot sva midva, si lahko ustvarimo raj na zemlji. Poglej.
So veličastni, kajne?
Ne pusti nas v negotovosti. Smo varni pred Hidro?
Hidrine glave, veličanstvo.
Kačje maske. Nič čudnega, da so možje mislili, da so pošasti.
Vladarju si dobro služil. Pridi. Naj ljudje vidijo svojega junaka.
Pozdravite kralja Evristeja. In mogočnega varuha Aten, Herkula!
Tako čaščen mož bi si lahko domišljal, da je bog.
Rad bi bil samo soprog in oče.
Vladar Kotis čaka.
Herkul. Dobrodošel.
V čast mi je gostiti tako legendo. –Vladar Kotis.
Ampak po legendi se boriš sam. Brez tovarišev je ne bi imel.
Avtolik iz Šparte. Tidej iz Teb.
Atalanta iz Skitije. Jolaj iz Aten. In Amfiaraj iz Argosa.
Amfiaraj? Znameniti argoški videc.
Menda si videl svojo smrt. Zato se boriš vedoč, da še ne boš umrl.
Kaj še lahko poveš o prihodnosti? –Le to, kar bogovi hočejo razkriti.
Škoda. Dobro bi bilo vedeti, kako se bo končala ta vojna.
Bogovi človeka včasih spravijo ob živce.
Z vsem spoštovanjem, naloga ni primerna za žensko,
niti za amazonsko bojevnico.
Motil sem se.
Stari kralji so utrdbo zgradili za sedež oblasti vse Trakije.
Zdaj pa je Trakija razklana. –Vojna nas je izčrpala.
Novačimo lahko samo še med kmeti in trgovci.
Le skupaj se še branimo.
Govori se, da Rezosa ne more ubiti navaden smrtnik. Samo bog.
Čarovnik je. Z magijo si podreja ljudi.
Vodi vojsko pošasti, pol konjev in pol ljudi.
Kentavre? –Ste jih dejansko videli? –Nekateri so jih.
Pridi, Herkul. Da vidiš, kakšno nesrečo nam je prinesel Rezos.
Vsak teden novi begunci prosijo, naj jih zaščitim.
Večinoma so krvavi. Rezosovi možje so jih pohabili ali ožgali.
Dokler nisi prišel, sem se bal, da nam ni več pomoči.
Le plačanec sem, ki se bori za zlato.
Ni pomembno, kako gledamo sebe,
ampak kako nas vidijo drugi. Tvoje ime, če ti je prav ali ne,
je bojni klic.
Preveč sem videla,
da bi verjela legendam. Nisem edina. Nihče več ne verjame.
Ljudje potrebujejo junaka. Nekoga, ki jim bo zgled.
Moj sin verjame vate.
Prinesi nam mir, pa bom tudi jaz verjela vate.
Prepričan sem, da so pošteni. –Kdo je bolj prepričljiv?
Kotis ali njegova hči? –Prsi so bolj prepričljive od vsega zlata.
Mogoče, ampak zlato se ne stara. –Zato sem zahteval dvojno ceno.
Tvojo dvojno težo v zlatu? Odlično.
Amfiaraj? –Če bo taka Zevsova volja.
Kaj vliva več groze? Herkul: rešitelj Trakije
ali Herkul: legenda je rojena? –Oboje je grozljivo dolgočasno.
Kaj bomo z vojsko kmetov?
Izurili jih bomo. –O, sranje.
V vojni je nekaj pomembnejše od ubijanja.
Preživetje. Pokazali vam bomo, kako odnesti živo glavo,
da se boste nekega dne vrnili na svoje kmetije.
Avtolik. –V zid iz ščitov!
Trupla. Vsi do zadnjega. Ker je bil zid šibak.
Mrtev. Mrtev. Zelo mrtev.
Vojak, od tebe je odvisnih veliko življenj.
Ko si napaden, se vkoplji. Razumeš?
Razumem. –Ko je zid iz ščitov močan,
ga nič ne more premagati. Naučite se delati skupaj.
Se skupaj odzivati. Potem bo vsak postal člen v verigi,
močnejši od železa.
Upam, da ima sovražnik smisel za humor.
Današnja lekcija: kako ne zabosti samega sebe.
Zdaj imamo priložnost, takoj moramo napasti.
Prišel si. Izvidniki poročajo,
da je Rezos na pohodu. –Lokostrelci streljajo bliske.
In 4000 pešakov uročenega uma. Z njimi korakajo demoni.
Z demoni se bomo borili? –S pošastmi si se menda že boril.
Rezos bo napadel Bese.
Čez šest dni bo tam. –Če bodo Besi poraženi, bomo naslednji.
Prestreči jih moramo. –Možje ne bodo pripravljeni še tedne ali mesece.
Besi so divje, ampak primitivno pleme.
Če jih ne zaščitimo, bo pokol.
Če napadeš z neizurjeno vojsko, ne boš izgubil le bitke.
Rezos prihaja. Prisežem na svoje življenje.
Dlje Rezos živi, več vasi bo požganih in več nedolžnih pobitih.
Zberi može. Jutri odrinemo.
Herkul, bogovi nam ponujajo darilo.
Ne smemo ga zapraviti. –Se bodo bogovi borili na naši strani?
Ne. Zevsov sin se bo.
Mama ti je rekla, da ne hodi sem.
Kaj mu je?
Tidej je moj najzvestejši borec.
Rodil se je med vojno. Sprva je bil
bolj žival kot človek.
Nikoli ne omenja, kaj je videl. Sploh ne govori.
Ampak vsako noč podoživlja.
Pridi. Poiščiva tvojo mamo.
Ko bom velik, bom junak kot ti. –Kot jaz?
Nihče ni večji od Herkula. Vsa tvoja dela poznam.
Z bikom si se ruval 7 dni in 7 noči.
Malo prenapihnjeno je. –Zadal si mu 49 udarcev.
Morda malo manj. –Ubil si ga in rešil Kreto. To mi je najbolj všeč.
Pa Hipolitin pas, prsate Amazonke in igrice.
Sploh veš, kaj to pomeni? –Ne.
Mama. –Arij. Moral bi biti že v postelji.
Zakaj delaš v hospicu? –Življenja rešuje.
Veliko ranocelnikov je padlo, zato sem se naučila zdraviti.
Če bi bil kot ti, bi branil Trakijo. Nihče ne bi trpel.
Vzemi. Hotel sem ga dati nekomu drugemu,
vendar sem bil prepozen.
Nosi ga lahko samo junak.
Junak pa mora biti močan.
Je to čekan nemejskega leva? –Je. –Hvala.
Hvala. –Lahko noč. –Lahko noč, Herkul.
Brez strahu. Če padete v pravičnem boju,
bo vaša duša odšla v elizij, kjer bo za vedno med sencami junakov,
kot je Tezej. –Odisej. –ln veliki Ahil.
Z nekaj sreče boste odšli v Had, kjer je vsa zabavna družba.
Jolaj, tvoje mesto je ob Kotisu, kjer bo varno.
Pripravljen sem za boj. –Pripovednik si, ne borec.
Iste krvi sva. In ne bova je prelivala. Na voz. Takoj.
Tračani! Zid iz ščitov je vaš dom, vaše zavetje.
Ko spite, je vaša odeja. Ko se borite, je vaš oklep.
Do zadnjega diha boste ostali v formaciji.
To si zapomnite in okusili boste zmago.
Krenimo!
Stoj!
Prepozni smo. Rezos je že bil tukaj.
Pustite vozove. Naprej bomo šli peš.
Lev in vran se prebijata čez polje trupel.
Jezi me, da imam vedno prav.
Stoj.
Ta glava gnije. Tu je že vsaj teden dni.
Nekatera trupla pa so sveža.
Herkul!
Zakorakali smo v past.
Zid! V en kvadrat. Branite vladarja Kotisa! –Zid!
Prišli smo na pomoč. Zakaj napadajo? –Rezosovo maslo.
Njegovi uroki zameglijo um. Tovariše ščuvajo drugega proti drugemu.
Garda, varuj vladarja Kotisa!
Amfiaraj, bomo v tej bitki umrli? –Moj čas še ni napočil.
Zate pa ne vem. –Lepa tolažba.
Po mojem zahteva dvoboj.
Herkulove pesti je namočila Hidrina kri,
ki ubije vsakega razen njega.
Glejte!
Ste videli? –Bogovi so na naši strani!
Herkul! Herkul! –Herkul! Herkul!
Na bojne položaje!
Gospa Artemida, če bom padla, mi sodi …
Pogumno!
Ostanite na mestih!
Ne klonite!
Ni umika! Ostanite v zidu!
Držite vrsto! Ne popuščajte! Branite Kotisa!
Prebili so zid.
Zaprite vrzel! Branite vladarja!
Bič.
Herkul! –Pripeljite vozove!
Branite vladarja!
Ne!
Za njimi!
Prostor!
Kje je Rezos?
Vladar Kotis. –Prišli smo rešit vas,
oni pa so pobili pol moje vojske. Rezos! To je njegovo maslo.
In tvoje. Svaril sem te. Možje so srčni,
vendar neizurjeni za boj. Daj mi čas, da naredim bojevnike.
Prav.
Ogrni se, preden vojska vidi, da krvaviš kot smrtnik.
Mazilo iz mete, kamilice in gline bo zaprlo rano.
Izvleček živega kamna proti bolečini. Močno pomirjevalo je.
Ko ga vzameš, počivaj, stranske učinke ima.
Ne potrebujem ga. –Oprosti, pozabila sem. Smrtnik Herkulu ne more nič.
Je tvoja levja koža neuničljiva?
Pij, Zevsov sin.
Tudi Arijev oče ni zaupal zdravilom.
In kje je? –Pred sinovim rojstvom so ga vzeli bogovi.
Žal mi je. Svojega očeta nisem poznal.
Gotovo je bil zelo močan.
Povej mi več o Ariju. –Priden pobič je.
Nekega dne bo dober kralj. Imaš kaj otrok?
Živijo v Atenah? –Hvala, da si me oskrbela.
Po pomirjevalu boš laže spal.
Spet isto, kajne?
Spet si videl Kerbera, triglavo zver iz Hada.
Bogovi ti kažejo stvari, ki jih drugim ne.
Za to obstaja beseda. Norost.
Ko so nas pregnali iz Aten, sem se posvetoval z delfskim orakljem.
Se spomniš prerokbe?
"Herkul mora dokončati nedokončano nalogo." –In to je?
Mir boš našel šele, ko se boš soočil z zverjo.
lz izkušenj govorim. Naj bežiš še tako daleč, ti bo sledila.
Usodi ne moreš uiti.
Je prostora še za enega? –Lepo bo za spremembo
imeti žensko družbo. Atalanta ne šteje. Brez zamere.
Žal tvoja moškost ni dolga kot tvoj jezik. –Oboje nudi užitek.
Priznan pripovednik si, Jolaj. Povej mi zgodbo. –O čem določenem?
O umoru ženske in njenih treh otrok.
Je Herkul res pobil družino? –Kdo to pravi?
Vojaki. Menda ga bo Evristej usmrtil,
če se kdaj vrne v Atene.
Herkul je opravil naloge in se vrnil domov, a Hera … –Ne mitov,
resnico hočem. –Resnice ne pozna nihče. Vsaj ne zagotovo.
Našli smo ga samega ob mrtvi Megari in otrocih.
Ničesar se ne spomni. –Misliš, da ni kriv?
Skupaj sva kot siroti skušala preživeti na ulicah Aten.
Dom sva našla v vojski. Drug drugega sva varovala.
Herkul je zaradi moči izstopal.
Atenski kralji so ga začeli pošiljati na najtežje naloge. –Dvanajst del.
Z njim sem šel. Boril sem se ob njem.
Na vsaki nalogi nas je bilo več.
V amazonskem kraljestvu Skitiji, kjer so pobili kraljevo družino.
Nikogar več nisem imela. Herkul mi je pomagal maščevati umor.
Postala sva tovariša. –V Tebah, mestu trupel,
kjer je ostal živ en sam otrok.
Herkul je Tideja vzel k sebi, čeprav je bil za druge žival.
Veš, kako se govorice širijo in legenda raste.
Njegova dela so tako neverjetna, da ne more biti smrtnik.
Nismo oporekali. Podpihujemo to, da je Zevsov sin. Koristno je.
Sovražnika plaši. Tudi Jolaj je pomagal. Zna z besedami.
In to, gospa moja, je resnica.
Resnica! Naj bo taka ali drugačna, smrt njegovih dragih ga preganja.
Samo bogovi mu lahko pomagajo, če jim bo prisluhnil.
Bliže, traški vojaki! Ko Herkul nekaj ukaže,
celo bogovi ubogajo. Zevsov kovaški mojster je izdelal
to božansko orožje, s katerim boste nepremagljivi.
Kot iz jekla naredimo ščit, bomo iz vas naredili bojevnike.
Ti boš nosil Herkulov ščit.
Lažji je. –V njem so duše stimfalid iz šeste naloge.
Ptičje duše? Kako pa to gre?
Kot ptice letijo, so ti ščiti lažji od zraka.
Daj, nadeni Herkulovo čelado.
Ves obraz zakrije. Tako je nosil, ko je porazil
demona Geriona. –Da Geriona ni na smrt prestrašilo tvoje blebetanje?
Vojskovodja Sitaklej, bi pregledal Herkulov oklep?
Usnjen oklep?
Nabodli nas bodo kot prašiče.
Oprsnik. Iz kože erimantskega merjasca.
Neprebojna je.
Kako je Herkul odrl merjasca, če je neprebojna?
Z neuničljivim bodalom.
Vstani.
Naslednji.
Še enkrat! –Odprte oči.
Še vadi.
Močneje primi. –Dvigni komolec.
Dobro. –V zid!
Pokončno.
Odlično.
Pazi, da se ne porežeš, fantič.
Rezos je tukaj. Tako blizu, da bi mu zaril nož med rebra.
Kaj si videl? –Kentavre. Pol ljudi, pol konje. Stotine.
Videl je samo sence. –Odšel bom v Rezosov tabor
in izvedel, kaj naklepa.
Če pridejo mimo Astika, bo Trakija padla.
Bi ga rad ustavil? Če gremo skozi gozd, nas ne bo opazil.
Vozovi bodo počasni. Tvegano je. –Imam načrt.
Izvidniki so se vrnili. Rezos je na Astiku, 72 parasangov od tod.
Ko bodo možje pripravljeni, gremo. Si videl izid boja?
Bogovi o tem prav nadležno molčijo.
Vem pa, da bom kmalu odkril, ali obstajata raj in pekel.
Kdaj boš umrl? –Še ta teden. V kraju, precej podobnem peklu.
Bogovi so kot vedno radodarni z namigi in skopi s podrobnostmi.
Potolaži se. Živel sem. Ne vedno dobro, ampak dovolj dolgo.
Pripravljen sem na to, kar sledi.
Tračani, stojte!
V zid!
Bojni položaj!
Tidej?
Nikjer ni sovražnega tabora. –Prav smo prišli.
Kentavri. Resnični so.
Pričakovali so nas.
Kentavri?
Rezos! –V boj silite. Z veseljem vam bomo ustregli.
Herkul, Zevsov sin. Tu bo konec tvoje legende.
Poglej me. Se ti zdim prestrašen?
Konec je, Kotis. Astik spredaj, zadaj gozd.
In trikrat manj vas je. Predajte se, pa bomo morda usmiljeni.
Kdor tako govori z mojim vladarjem, umre.
Sami ste hoteli.
Pojdi!
Ta trenutek, ta dan postanite možje,
za kakršne ste bili rojeni! V sebi nosite moč,
da napišete svojo legendo. Na smrt ali zmago!
V napad!
V zid! Krili ven!
Mogoče danes.
Zdaj!
Amazonka z Artemidinimi puščicami … –Tiho, fante.
Sulice naprej!
Lokostrelci, napnite! Streljajte!
Naprej!
Zažgite jih!
V kritje! –Zaščitite vladarja!
Ali pa ne. –Zid! V Napad!
Naprej!
Kačo ubiješ, če ji odsekaš glavo.
Zmagal si, vladar Kotis. –Ni še končano.
Preklemani kentavri.
Živel, vladar Kotis! Živel, vladar Kotis!
Stojte!
Na noge. Vstani.
Pokonci. –Nehaj.
Tiranu si pomagal zasužnjiti vse ljudstvo.
Le preprečil sem ti požiganje vasi. –Nisem jih požigal.
Kdo pa jih je? –Če imajo Kotisa radi,
zakaj potrebuje plačance? –Naprej, ščene.
Na napačni strani si se boril.
Kam greš? –Ujetniku nesem vodo.
Sedi.
Čas je.
Trakija je končno zedinjena.
Ena dežela, en kralj, ena Trakija.
Ena dežela! En kralj! Ena Trakija!
Trakija ni en mož, kralj ali bog. Trakija je njeno ljudstvo!
Naj govori. Opravili smo delo. Vzemimo plačilo in pojdimo.
Brez neumnosti. –Kam greš?
V tvojih očeh vidim, da se ti Rezos smili. Zakaj?
Poglej me. Vojno je zakuhal Kotis, kajne?
Odlično lažeš. Hči svojega očeta.
Tega nisem naredila za očeta, ampak za sina.
Če bi se Kotisu kakorkoli uprla, bi ubil Arija.
Kot vsaka mama sem zaščitila svojega otroka.
Moj mož je bil kralj. Kotis ga je zastrupil, da zdaj vlada.
Rezos se je uprl in izbruhnila je vojna. Arij je zakoniti kralj.
Moj oče je star. Ne bo večno živel. Ko ga ne bo več,
bo moj sin dober kralj. Zacelil bo rane v deželi.
Sanje. –Lahko pomagaš.
Ko boš odšel, vzemi Arija s sabo. Poskrbi, da bo varen.
Poišči drugega rešitelja. –Herkul.
Kralj te kliče.
Moja gospa.
Branilec Trakije! –Nekaj mi pravi, da zlata ne bo.
Morda imaš prav. –Sranje.
Hotel si osvajalce, ne junakov. Izdal si me, Kotis.
Izdal? Plačanec, ki je vest že davno prodal za zlato,
ne more soditi plačnika.
Ne pričkajva se.
Tvojo legendo poznamo vsi. Moja pa je taka …
Kot traški vojskovodja sem sanjal, da bom vladal temu kraljestvu.
Zaradi tebe zdaj hočem več. Hlepim po imperiju.
Ti tisoči bodo izurili več tisočev in ti še več.
Herkulov nauk se bo širil. To si začel in ne moreš ustaviti.
Če se bojiš, kaj lahko naredi taka vojska, jo vodi.
Jaz naj bi služil tebi? –Ne delaj se, da si ogorčen,
morilec otrok.
Da nas bodo vse pobili? Ni pametno.
To bom razumel kot zavrnitev.
Če je tako, tvojih uslug ne potrebujem več.
Plačal bom. Prinesite zlato.
Če pohitimo, bomo kmalu zapravljali v Makedoniji.
Vzemi še moje.
Kaj počneš? Pojdimo. –Ne bom si več mazal rok s krvjo nedolžnih.
Popravil bom storjeno.
Že razumem. In kdo nam bo plačal ta samomor?
Trakija nas potrebuje. –K vragu z njo. Saj imamo zlato.
Spomni se Črnega morja. Obala je vse bliže.
Pojdi v svobodo. –Nikoli ne bi bil svoboden.
V ta boj greš sam. –Kdo bi si mislil.
Kako lahko kar greš? –Ne smeš. –Zakaj ne? –Je že v redu.
Zame ste se odrekli življenju. Zdaj ste lahko svobodni.
Vsi vaši dolgovi so poplačani. –Dolgovi? Misliš, da smo s tabo,
ker ti kaj dolgujemo? –Ozri se.
Družina smo. Samo drug drugega imamo.
Borili se bomo zate in zate umrli.
Ker bi tudi ti za nas.
Vzemi še to. Ne potrebujem ga. –To je noro.
Veš, kaj je noro? Nocoj mi bo ognjeno kopje prebodlo srce.
Pa še recite, če to ni čisto nora smrt.
Zmešani ste. Vsi po vrsti. –Avtolik.
Jolaj, pojdi z Avtolikom. –Ostal bom.
Nečak. –Doslej sem le pripovedoval o velikih dejanjih drugih.
Čas je, da neham pripovedovati in začnem živeti svojo zgodbo.
Vam se je mogoče utrgalo, meni pa se ni.
Meni se ni.
Avtolik?
Živi kot kralj, prijatelj.
Pa Kotis?
Plačal je, da rešimo Trakijo. Ne razočarajmo ga.
Odložite orožje.
Odložite orožje! Sicer bo tvoj nečak prvi umrl.
Povabilo, da se mi pridruži, si zavrnil.
Na ukaz, da odidi, si se vrnil.
Pusti me.
Rovarila je s Herkulom.
Princa bi odpeljal izpod tvoje zaščite.
Spusti ga! Ne dotikaj se ga!
Arij! Ne!
Boli ga! Ne! –Herkul, pomagaj mi!
Arij … Ne.
Mogočni, kajne?
Izjemni. Neverjetno zvesti. Dokler jih hraniš.
Se jih spomniš? –Evristej.
Oni se tebe spomnijo. Si zbegan, Herkul?
Kraljestvo osvojiš z vojsko, imperij ustvariš z zavezništvi.
Kralj Evristej in jaz bova zdaj vladala vsej Grčiji.
Kerber obstaja le v moji glavi.
Glasneje, Herkul. Nisem slišal.
Volkovi.
Takrat so bili tam. Bili so tam.
Omamil si me.
Bili so tam, ko je bila umorjena moja družina.
Tvoji otroci so kričali,
ko so jim volkovi glodali kosti.
Ko so s čekani trgali meso tvoje hčere.
Ko so ti ljudje vzklikali glasneje kot meni,
ko so te videli kot boga, bi te morda kmalu videli kot kralja.
Ničesar nisem hotel! –Točno! Tvoj greh je, da nimaš ambicij.
S stremuškim človekom znam. Kupim ga. Ti pa nimaš cene.
Atenci bi mi zamerili umor.
Moral sem te oblatiti.
Moja žena! Moji otroci!
Lahko se jim pridružiš v smrti. Vsi vi.
Začenši z mojo izdajalsko hčerjo.
Stran! Spusti me!
Tvoje meso in kri je! –Arija bom vzgojil v vrednega naslednika.
Pusti mojega sina! Ti pošast! Prasec!
Pošast si!
Nisi človek, ampak demon! –Kdo si?
Si morilec? –Preklet bodi!
Plačanec, ki obrne hrbet nedolžnim? –Pusti otroka.
Si samo legenda? Ali si resnica za legendo?
Oče, prosim. –Verjamemo vate.
Zaupamo ti. Zaupaj še sam sebi.
Spomni se, kakšen mož si. –Bogovi te bodo kaznovali!
Spomni se svojih dejanj, opravljenih del.
Nehaj! –Pusti jo!
Povej mi. Kdo si?
Jaz sem Herkul!
Spusti volkove.
Zbeži!
Trije volkovi bi morali premagati enega leva.
Hitro!
Pohiti!
Ne!
Bogovi so razkrili resnico. Zadnje delo je opravljeno.
Šele začel sem.
Tudi brez vizije vem, kaj je zgoraj.
Moj čas je.
To je bil moj trenutek, moja usoda. –Ni za kaj.
Poiskal bom Evristeja.
Poslušaj, nisem kriv jaz. Kotis mi je zastrupil misli.
Naščuval me je proti tebi. Všeč si mi. Nehaj. Ukazujem ti!
Tvoj kralj sem. Zaprisegel si mi. Pri Zevsu si prisegel!
Počakaj, počakaj. Boriš se za zlato. Veliko ga imam.
Povej ceno. Poskusi mi odpustiti.
Odpuščanje hočeš?
Prosi mojo družino.
Nisem še ubil boga.
Zdaj sem se pripravljen boriti.
Odlično, bojevnik.
Evristej? –Mrtev. –Poiskati moramo Arija. –Z mano.
Traški vojaki! Sledili ste mi v boj.
Sledite mi še zdaj. –Ne bodite bedaki! Herkul je smrtnik,
ni bog. Kdor bo stopil na njegovo stran, bo umrl!
Pokazal vam bom. Pripeljite ga.
Arij! –Mama! –Tvoj vnuk je! –Svojih otrok nisi rešil, Herkul.
Njega mogoče še lahko. –Prosim, oče. Ne!
Priznaj poraz. Pokloni se pred mano. Dokler preštejem do tri.
Ena. Dve.
Kaj stojite? Ubijte koga!
Arij, beži! –Mama! –Zgrabite fanta!
Tidej!
V napad! –Zadržite jih.
Sulice!
Skozi ogenj!
Na. Pomagaj mi.
Mirno, Tidej.
Herkul.
Ščite skupaj. Naprej!
Najdi mir, brat moj.
Kot si rekel, zid iz ščitov je nepremagljiv.
Ni izhoda. Odkrito se spoprimi z mano!
Nisi junak. Nisi bog. Navaden plačanec si.
Tvoja žena in otroci so si zaslužili smrt!
Kaj delate? Nazaj!
Herkul mora umreti!
Pridita. –Ubijte prasca.
Herkul! Herkul!
Bi radi izvedeli resnico o Herkulu? Tole je.
Meni je bolj všeč kot legenda.
Svet potrebuje junaka, v katerega lahko verjame.
Je res Zevsov sin? Po mojem ni pomembno.
Ni treba biti polbog, da si junak.
Samo verjeti moraš, da si junak. Njemu je to uspelo.
Po drugi strani pa, kaj jaz vem?
Moral bi biti že mrtev.
MEDIATRANSLATIONS
Prevod RETAiL Tehnična obdelava BLiNK