Vid 26-års ålder blev Ludwig van Beethoven döv-
- vilket blev slutet på hans framgångsrika pianistkarriär.
Men en småsak som dövhet skulle inte få stoppa honom-
- så min polare Ludwig blev kompositör. Det nya kneget passade honom.
Det är som det gamla talesättet:
"Livet är det som pågår medan man planerar annat."
När min bror Teddy föddes slutade pappa i sitt band-
- och blev lärare i stället. Nu är eleverna hans enda publik.
Mamma var punkfeminist som blev resesäljare på deltid-
-och supermamma på heltid.
Nu för tiden rockar hon bara loss med Teddy.
Flytta på dig, grabben.
Och så jag som trodde att jag visste vart jag var på väg.
Att jag hade en plan.
Men jag hade tydligen inte en aning.
Ditt kaffe, maestro.
- Jag vill också ha! - Inte en chans, grabben.
Man ger inte crack till nån som går på tjack.
- Han får bara koffeinfritt nu. - Ge aldrig det till mig.
Det vore barnmisshandel, gumman. Har ni sett det här?
LOKALT BAND PLANERAR TURNE
Jag fick mejl om det igår.
- Det var längesen vi såg honom. - Jag vet.
- Ska han vara förband åt The Shins? - Ja, i Portland i kväll.
- Stort! - Ja, det är galet.
Alla hans drömmar går i uppfyllelse.
- Ni har inte pratat... - Jag vill inte prata om det.
Om ni saknar varandra är det okej att höra av sig.
Kom igen! Om ni vill ha skjuts får vi åka nu.
- Skolor stänger på grund av snön... - Kan du höja?
Snöfallet ställer till det.
Alla skolor är stängda idag. Ja! Ni är lediga idag, ungar.
- Det var väl för jävligt? - "School's Out" -för alltid!
Citerade du just Alice Cooper? Har jag inte lärt dig nåt?
- Vi kan bygga ett snömonster. - Ja, men det är nog ingen kramsnö.
- Ska alla skolka utom jag? - Det är inte vårt fel - det är snön.
- Orättvist. - Livet är inte rättvist.
Nej, men ibland måste man hjälpa livet på traven.
Jag borde inte gå till jobbet med min hemska hosta.
Ibland träffar man nån som redan är fulländad.
Adam var sån. Hans band var bara känt i Portland, men han var redan nån.
Alla visste vem han var.
Men jag hade ingen aning.
- Vad var det för lektion här? - Avancerad komposition.
- Varför är hon kvar? - Hon är väldigt avancerad.
Hej, Adam.
Alla har nog gått nu.
Kom, så äter vi. Jag är vrålhungrig.
Den där rockaren Adam spanade just in dig.
- Såg Adam Wilde vilken nörd jag är? - Han gillade att du såg passionerad ut.
- Nej, gjorde han inte, Kim. - Jo, han gillar dig, Mia.
- Fota inte honom. - Jag är väl ingen amatör.
Varsågod.
De följande veckorna-
- märkte jag att Adam ofta såg på när jag övade cello.
- Det är du som är Mia. - Ja...
Bra, då vet jag. Det gick lite rykten.
- Jag heter Adam. - Jag vet... Hej.
- Gillar du Yo-Yo Ma? - Typ.
Vad är det? Nån street-grej? "Yo-Yo Mama"?
Det är ett kinesiskt namn. Håna inte mästaren, det är respektlöst.
Förlåt. Jag har biljetter till en cellokonsert.
- Jaså? - Ja. Vill du gå?
- Frågar du om vi ska gå på dejt? - Jag fick biljetterna av en kompis.
Det är nu på fredag. Jag kan hämta dig.
Vad är det? Du kan inte gömma dig i klassrummet för evigt.
Det är för sent. Jag har lagt märke till dig.
Hej.
- Jag heter Kim. - Hej... Vi ses.
Hej då.
- Herregud... - Vad då?
Jag sa ju att han gillar dig.
- Han hade en fråga om klassisk musik. - Okej...
Om han inte är snäll mot dig kommer jag att krossa honom.
Vi fattar - ni är kära. Försvinn!
Det finns två typer av tjejer: Tjejer med pojkvänner i high school...
Och såna som vi som väntar till college. Vi är mycket lyckligare...
De gick på det. Vad ska vi göra idag?
Ska vi åka till gården och hälsa på Henry, Willow och bebisen?
Vi kan äta lunch hos mina föräldrar.
- Följer du med, Mia? - Jag vet inte.
Jag vill öva på en knepig del i en Beethoven-sonat...
...och beskedet skickades i fredags.
Juilliard... Provspelningen känns fortfarande i fingrarna.
Det är hemskt att se dig plågas så här.
Vi vet inte när posten kommer. Följ med oss i stället.
Snart åker du iväg till college, vilket det än blir.
- Då blir det inga fler lediga dagar ihop. - Försöker du ge mig dåligt samvete?
- Du får välja musik. - Nu mutar du mig också.
Skuldkänslor och mutor har alltid hållit ihop tonåringar och föräldrar.
- Kämpa inte emot. - Okej, då.
- Skulle inte jag få välja musik? - Jo.
Kör hårt, tjejen. Får vi höra nån gammal goding?
Vad sägs om en bra låt av vår österrikiske favorit?
- Franz Schubert. - Inte så gammal...
'Iggy POP! 'G93' POP! - Du kan lyssna på Iggy i din iPod.
- Men inte några låtar efter 1978, okej? - Ja, sir.
- Jag väljer Ludwig van Beethoven. - Vilken chock...
Jag undrar om mina föräldrar blev besvikna-
-för att jag inte blev som de.
Jag hade försökt -jag och mamma gick alltid på pappas spelningar.
Pappas band hette Nasty Bruises. Pinsamt...
De var stora i vår stad. Man trodde att de skulle bli ännu större.
Så såg min förskola ut.
Men en dag i andra klass...
Jag vill spela.
Cellor är löjligt dyra, så jag lånade en risig av skolan.
En collegestudent lärde mig att spela.
Jag övade dygnet runt. Jag fick aldrig nog.
Jag älskar henne, men snart blir jag galen.
- Det är därför jag inte har några barn. - Amen, tjejen.
Jag älskade disciplinen och det strukturerade...
Men det jag fastnade för var känslan jag fick i bröstet.
Det var som om mitt hjärta slog i takt med cellon.
Shit...
Hon har hållit på sen i eftermiddags.
- Ska jag be henne att sluta? - Nej.
Om du går in kanske du får en stråke i huvudet.
Jag undrar vem hon har ärvt det av.
Killar spelar av två skäl: för att få ligga och för att få utlopp för sin ilska.
Men mest för att få ligga.
Det är nog inte det som motiverar henne.
Precis.
Hon har ingen baktanke. Hon spelar av ren...
Tänk att hon är vår dotter.
Nästa dag kom pappa hem med en present.
En helt egen cello till mig.
År det inte otroligt hur livet kan förändras på ett ögonblick?
Här är jag - Mia...
Tjejen som tänker på cello och Adam-
- och på brevet som kanske väntar på mig där hemma.
Och på ett ögonblick...
Hallå?
Ursäkta, sir!
Hallå?
Mamma...
Teddy!
Pappa!
Ska vi intubera?
Nej!
Vakna! Vakna...
Vakna.
Ett, två, tre.
Vi måste skynda oss. Hon är medvetslös.
Ring sjukhuset och traumateamet!
Medvetslös? Traumateam?
Tonåring i kritiskt tillstånd på väg. En pojke vid medvetande...
Mamma! Pappa! Teddy!
Nu kör vi.
Håll ut, gumman. Vi är snart framme i Portland.
- Går det bra? - Nej.
- Vill du ta nåt i min garderob? - Din garderob är hemsk.
- Jag vill inte ens gå. - Han är bara en vanlig kille, Mia.
Ja, men han är den första jag "typ dejtar".
Ska jag ha på mig dejtkläder eller vanliga kläder...?
Ha på dig nåt som du känner dig bekväm i.
Om den där Adam inte ser hur fantastisk du är, så är han...
- En idiot. - Precis.
Jag måste nog spy.
Hellre nu än sen.
- Du måste vara Adam. - Det stämmer.
Schyst stil! Kom in. Jag är farsan Denny.
- Visst var du med i Nasty Bruises? - Du imponerar redan.
- Jag har alla era album. - Var det du som köpte dem?
Visst funkar de fint som underlägg? Adam har kommit!
- År det där Mia? - Ja, vår lilla rocktjej.
Hon var vår första groupie.
Åh nej, snackar han om den gamla goda tiden?
- Hej. - Vi borde nog gå.
Var försiktiga. Det kan gå vilt till i konserthuset.
- Hej då. - Hej då!
- Dina föräldrar verkar schysta. - Folk brukar säga det.
All respekt till musiker som ger allt som hon gjorde.
- Hon var grym. - Du såg lite uttråkad ut ett tag.
Nej då, det var tanten bredvid mig som snarkade. Jag älskade det.
Nu får du berätta, Hall.
Hur fick dina föräldrar ett barn som du?
Jag uppfostrades till rockare.
- Men de tog nog fel bebis på BB. - Det förklarar saken.
Allvarligt talat...
Jag har alltid känt mig som en marsmänniska i min familj.
Jag liknar varken mamma eller pappa.
Mamma är en tuff brud och pappa är supersocial...
Jag valde Beethoven och cello.
När jag var åtta år såg jag Ramones video "I Wanna Be Sedated".
Det kändes som om mitt huvud exploderade.
Då bestämde jag mig för att lära mig att spela gitarr.
Min farbror gav mig en gammal Fender.
Den räddade mitt liv.
Du fick inte biljetterna av en kompis, va?
Det var värt två veckors dricks som pizzabud.
Varför?
- Varför just jag? - Jag gillar att se dig spela.
Du svävar iväg.
Och du är vacker.
Du får en rynka i pannan, precis där...
Det känns som om du kommer att strula till mitt liv.
Lite strul dör man inte av.
En vecka senare fick jag följa med på en av Adams spelningar.
- Liz, det här är Mia. - Jag måste fixa förstärkaren. Vi ses.
Okej...
Tack så mycket!
- Vilka band gillar du? - Mest klassiska.
Schyst. Jag gillar klassisk rock.
- Mia! År du okej? - Folk missförstår mig - som vanligt.
- Efterfest hos Darren. Kommer du? - Ja, vi är på.
- Ska du med? - Jag måste hålla tiden.
- Tiden? - Ja.
Okej...
Då skjutsar vi hem dig.
- Tack för att du hängde med oss. - Visst.
Adam! Kyss henne, så att vi kan dra!
Kom.
- Allt är väl bra mellan oss? - Ja, allt är bra.
- Du fick äntligen träffa Liz. - Ja... Ni har mycket gemensamt.
Har ni nånsin typ... varit ihop?
Bra att du tog upp det. Vi har mycket gemensamt.
Båda gillar till exempel...
...tjejer. Hon är ihop med Astrid.
Jaha! Snyggt jobbat, Astrid...
Nu vet du det.
- Trist att du inte kan följa med. - Det tycker jag med.
- Åk, Mia! Ha kul! - Gå bort från fönstret, Kat.
- Pappa? - Förlåt!
Så det är okej med dem, men du vill inte...?
Jag tror... Jag känner mig lite krasslig.
Visst. Hör av dig när du mår bättre. Vi ses.
- Adam... - Nej, mamma!
Vi har knytkalas här på söndagar. Kom förbi nån gång.
Tack. Jag kanske kommer.
Det där var fel på många sätt.
Hon ska inte vara rädd för dem. De är ju som vi.
Precis.
Kollapsad lunga, brutna revben. Sår på ben och ansikte.
- Hjärnskador. Oklart hur stor. - Inre blödningar. Familjen är på väg in.
Ultraljud, röntgen och blodprov. Få hit en radiolog!
Ursäkta? Jag vill veta hur min familj mår.
Kathleen, Dennis och Theodore Hall.
Hallå?
Jag försökte läsa den där.
- Sprucken mjälte - skynda på! - Mia Hall till operationssal ett.
Då rullar vi in henne.
Ta bort mjälten, dränera lungan och hitta blödningen.
Hon måste kämpa för att överleva.
Hur ska jag kunna kämpa? Prata med mig! Snälla, hjälp mig!
Då sätter vi i gång.
Kommer jag att dö?
År det så?
Det här är hemligheten:
Det är du som har kontrollen nu.
Lev eller dö - du bestämmer.
Det är dags att ta fram kämpaglöden inom dig.
Ring blodcentralen. Jag behöver två påsar O-negativt blod.
Vi kommer att behöva mer än så.
- Försök hitta hennes släktingar. - Ja, visst.
En förälder är på väg in i operationssal fyra.
Pappa?
Vi måste få ner svullnaden.
Bilen var totalförstörd. Han hade verkligen tur.
Mia! Kolla vem jag hittade utanför!
Vill vi ha honom här?
Jag var hungrig.
Jag är glad att du kom.
Du är hungrig och vi har ju mat att äta...
Jag gillar mat att äta.
Ur vägen! Jag har jobbat dubbla skift och behöver äta.
Jag ska äta mm sum för Nå.
- Hej, Willow! - Välkommen, Adam. Kul att du kom.
Om du sköter dig kan du få komma varje helg.
- Vi fattar, mamma. - Tack.
Kom.
Vilka är det, då? Bobby Schayeri Bad Religion.
- Tim Leitch i Fear. - Killen i Dead Moon.
Och han i The Wipers - Sam Henry.
Portland är ju ett paradis för legendariska trummisar.
Det har du rätt i. Din kille har koll på rockhistoria, Mia.
Tack.
Herregud! Det var nåt som stack mig.
- Aj! Vad var det där? - Ett bi?
- År du säker på att det är ett bi? - Ja...
- Vi måste få ut gadden. - Nej!
Det här är det enda jag minns från scouterna.
Där har vi den.
- Sexigare än en pincett... - Lugn, kvinna. Du är redan på smällen.
Du borde bli stucken oftare.
Så här intima har vi inte varit sen vår första dejt.
Ja... Vi borde nog ändra på den saken.
Jag gillar hur du tänker, Hall.
GÅ INTE UT PÅ BALKONGEN
- Adam? - Jag kommer upp.
Nej, du kan inte komma upp!
Jag måste berätta en sak.
Och det är redan för sent- jag är på väg upp.
Herregud...
Leonard...
,Hej - Hej-
- Jag trodde att du hade gått hem. - Jag gick vilse.
Lärde du dig verkligen gadd-grejen i scouterna?
Nej, jag hittade på det.
Jag ville så gärna suga på din hand inför dina föräldrars vänner.
Vad var det du ville berätta?
Det var grymt kul idag. Ni är som en riktig familj.
Jag har aldrig sett en på nära håll. Det är imponerande.
Det har inte alltid varit så.
När jag var barn var allt kaos.
När de var uppe sent var jag också det.
Pappa var på turné flera veckor i sträck.
De skärpte sig inte förrän Teddy föddes.
Du, då? Hur är dina föräldrar?
De är inte delaktiga i mitt liv.
Jag tror inte att de nånsin suttit vid ett middagsbord tillsammans.
Och min farsa hittar man inte i första taget.
Adam...
Det är lugnt. Jag är bra på att vara ensam för det mesta.
Men det är ju grejen...
Du är inte ensam...
...längre.
Vänta...
- Jag måste ta det försiktigt. - Jag älskar att ta det försiktigt.
- Finns det plats? - Mer undertill, tack.
Sutur, tack.
De har opererat i flera timmar och är långt ifrån färdiga.
Jag måste hitta min familj.
Kim? Vänta, Kim!
Jag kom så fort jag kunde. Vad har hänt?
- Vi vet ingenting. - Farmor, farfar...
Vi måste få reda på vad fan som pågår.
Ursäkta mig, jag heter Estelle Hall.
Vår son Denny, hans fru Kathleen och barnen råkade ut för en bilolycka.
- Vi vill veta hur de mår. - Mr och mrs Hall?
Liddy. Jag är socialsekreterare. Jag har hand om ärendet.
Jag beklagar det som har hänt.
Jag har inte pratat med läkarna än-
- men jag vet att Mia och Dennis opereras.
De förs nog snart till intensiven.
Det finns ingen information om Kathleen än.
- Men Theodore... - Teddy?
Han är vid medvetande och skiktröntgas nu.
Sätt er ner och vila. Jag kommer när jag får reda på mer.
Tack.
Henry och Willow är på väg.
Jag har ringt Adam och lämnat några meddelanden.
Det finns två Sorters människor, Kim:
Kaffedrickare och såna som gillar sliskiga saker med löjliga namn.
Jag skäms inte över min chailatte med kanel.
- Jultomten har spytt i din kopp. - Det funkar för mig.
Jaha... Adam...
- År det grymt? - Det känns stort.
Det är sjukt. Jag kan varken äta eller sova.
- Men...? - Jag hatar att gå på hans spelningar.
- Gillar du inte hans musik? - Jo, jag älskar den.
Han skriver otroliga låtar och...
När han går av scenen vill jag slicka honom i ansiktet.
Sexigt...
Men när jag hänger med hans kompisar känner jag mig bara...
- Som en fisk på torra land? - Som en fisk på Mars.
Du är inte rädd för hans kompisar - du är ju rädd för honom.
Han är äldre och spelar i ett band. Han är omringad av tjejer...
Det är läskigt, så klart.
Tänk om det inte funkar. Lappar du ihop mig då?
Varenda liten bit.
Men om det blir allvar får du inte bli en sån där tjej-
-som inleder meningar med "vi".
"Vi älskar vintern."
"Vi använder aldrig deodorant."
"Vi äter bara quinoa."
Om du blir sån kommer jag att skjuta dig.
Om jag blir sån ger jag dig vapnet.
Mamma? Vem är den tuffaste rocktjejen du vet?
- Debbie Harry. - Okej.
Eller Patti Smith eller Joan Jett.
Lucinda Williams, trots countrymusiken. Kim Gordon...
År det till samhällskunskapen?
Nej... Jag ska på Halloween-festen med Adam.
- Ska du klä ut dig till rockbrud? - Jag vill inte ens gå.
Lilla stumpan... Vad är det?
Jag vill vara en del av Adams värld och vara som hans vanner.
Men tänk om jag inte klarar det?
Att vara en stökig punkare som lever i nuet?
Då lämnar du tillbaka mina kläder och fortsätter med ditt liv.
Det är ju bara en kväll, gumman.
Jag vet att det inte är din grej-
- men vad sägs om att prova det stökiga och se hur det känns?
Det kanske inte är som du tror.
Adam!
Wow, Hall. Det trodde jag inte om dig.
- Wow på dig själv... - Jag är Beethoven.
- Åh, Ludwig... - Kom, så går vi.
Tja, Adam!
Debbie Harry sa alltid:
"En shot före showen gör susen." Skål!
- Det är bra för mig. - Okej. Ta den om du ångrar dig.
Adam! Vi ska upp nu!
Jag ska upp och spela nu. Rym inte med nån som liknar mig.
Jag ska försöka.
Ha så kul.
Herregud, Mia! Vad snygg du är! Har du köpt den häri Seattle?
- Vill du smaka på mitt ben? - Fan, vad pinsam du är.
Kan jag inte få ditt ben-nummer?
Mina damer och herrar - Willamette Stone!
Glad Halloween!
Kommer du?
- Kom nu, Mia. - Vänta.
Hej! Flytta på er!
- Hej då, Adam och rock-Mia. - Hej då.
Jaha...
- Gillar du när jag är så här? - Skönt att du äntligen har fattat.
Lägg av. Gillar du hur jag ser ut?
Vet du vad jag gillade? Att du rockade loss.
Att du ville dansa och hänga med mitt pack efteråt. Det var coolt.
Ja, men gillar du mig mer...
- ...när jag är så här? - Mer än vad då?
Mer än den vanliga Mia. Hår, smink, kläder...
Jag skiter fullständigt i dina kläder.
Fattar du inte?
Den tjej du är idag är samma tjej som jag var kär i igår.
Den jag kommer att vara kär i imorgon.
- Kan vi åka nånstans? - Ja.
Wow...
- Vad är det här för ställe? - Ett gammalt båthus.
Nån gång ska jag och bandet fixa till det.
Vi ska öva och spela in här.
- Det är perfekt. - Precis som du.
- Adam? - Ja.
Jag har aldrig...
Se det som att vi spelar tillsammans.
- Det funkar ju inte. - Jo.
Ta av dig din kavaj.
Okej...
Det finns fyra strängar.
C...G...
...D... och A.
Och om jag spelar glissando känns det så här...
Om jag spelar pizzicato känns det så här...
Och om jag spelar forte...
Forte känner jag till.
Intensivvårdsavdelningen.
Hur mår du, min sköna?
Jag tänker inte lämna dig. Jag släpper dig inte ur sikte.
Här är en till från samma olycka.
Pappa... Tack gode Gud.
Herregud, George! Kommer han att klara sig?
Hans journal uppdateras nu. Läkaren kommer snart...
Pappa?
Var är han? Vart tog ni honom?
- Ni kan strax ta henne. - Tjejen har haft det tufft.
Nu börjar det svåra. En sån olycka... Mamman dog direkt, pappan på operation.
När hon vaknar är hon föräldralös. Om hon vaknar.
Mamma! Pappa!
Nu tar jag dig!
Jag älskar dig.
Teddy...
1814...
Teddy.
Hej, lillkillen. Har du sett? Du har ställets finaste rum.
- Mår du bra? - Så ja. Vila, du.
Jag ska ingenstans.
Hej, jag kom just. De säger att det värsta är över.
Jag ville titta till honom innan jag hälsar på Kat och Den...
De klarade sig inte...
Ursäkta mig.
Nu ska jag ta hand om dig, Teddy.
Oavsett vad som händer kommer jag aldrig att lämna dig.
Vi kommer att klara oss.
Jag måste göra en sak.
Men jag lovar dig det, Teddy.
Adam... Du kom.
Du kan inte låta Teddy växa upp utan familj.
Du måste kämpa. Du måste klara det här!
Mia!
- Mia! - Adam!
Mia!
Att vara med Adam var som att lära sig flyga.
Det var spännande och läskigt på samma gång.
Den våren var magisk.
Adams band spelade på klubbar och festivaler i andra städer.
När han hade tagit examen fick de ännu fler spelningar.
När hösten kom hade skivbolagen upptäckt dem.
Jag blev också upptäckt.
Jag var den första high school-eleven som spelat solo på en collegekonsert.
Adam var ofta bortrest, men när han var hemma var vi alltid tillsammans.
Jag orkar inte gå i skolan ett helt år till.
Det kommer att gå fort. Ska du söka till Lewis & Clark?
Absolut, de har en jättebra musikutbildning.
Där får man dessutom bidrag.
- Vi kanske kan bo i samma kvarter. - Eller så flyttar vi ihop.
Menar du det?
Det låter faktiskt perfekt.
Tösen är duktig.
- Du får inte gå in där. - Varför inte? Vilket skitsnack!
Du får inte! Du måste lugna ner dig.
Endast familjemedlemmar är tillåtna. År du en familjemedlem?
Nej, det är jag inte.
- Släpp in honom! - Ska jag behöva ringa på vakten?
Juilliard?
Kolla bara på datorn och se vad som krävs för att bli antagen.
Det sägs vara den bästa skolan.
Absolut, men det ligger på andra sidan landet.
Lewis & Clark har en jättebra musikutbildning.
Och hela mitt liv är här.
- Får jag fråga en sak, pappa? - Alltid.
- Saknar du nånsin ditt band? - Varför undrar du det?
Du säger alltid att du lämnade bandet för att bli en bättre pappa.
Men du var en jättebra pappa när du var med i bandet.
Varför offrade du det för vår skull?
Jag offrade ingenting.
Det äventyret tog slut. Ni var mitt nya äventyr.
Ibland gör man val i livet och ibland skapas man av sina val.
- Förstår du vad jag menar? - Ja. Jag tror att cellon skapade mig.
Där ser du.
ANTAGNING JUILLIARD
Skulle ert band nånsin kunna flytta?
- Nej. Vadå då? - Jag vet inte. För att uppleva nåt nytt.
New York, kanske?
Jag vet inte. Bandet startades ju här i Portland.
Ja...
Jag måste berätta nåt.
Då vill jag höra vad du har att berätta.
Jag ska köpa alla de här skivorna.
Oj... För hela tre dollar? Ta det lugnt, storfräsaren.
Lugn, mamma. Det där gör mig ännu mer nervös.
- Förlåt. Strunta i mig. - Ja, låtsas att vi inte här.
- Hur lät det, pappa? - Det var fantastiskt.
Det säger du jämt.
Du är ju grym. Du måste få provspela.
Du förstår inte - det är Juilliard.
Det är inte bara nåt punkalbum som kan låta hur som helst.
Oj då...
Förlåt. Jag menade inte så.
Det här är meningslöst. Jag är inte tillräckligt duktig.
Det där sista var otroligt bra.
Menar du det?
- Jag kan nog bättre. - Kör hårt, då.
Ja, kör hårt.
Jag saknar dig varje gång du åker.
Det är bara några dagar, kanske mer.
Ni kommer att se grymma ut på tv.
Ska du inte följa med? Du får nog plats i mitt gitarrfodral.
Jag vill, men jag måste gå i skolan.
- Det var längesen jag hörde det ljudet. - Kom igen, vi måste åka!
- Jag är snart hemma igen. - Okej.
- Vi måste åka nu. - Hej då.
- Ha så kul. - Det ska vi ha.
- Har Adam ringt från Austin? - Nej, han har inte ringt tillbaka.
Jag förstår - han har fullt upp.
Ja, livet på turné...
Vad är det där för min?
När man talar om trollen...
- Hallå? - Hej, älskling.
- År du rik och berömd? - Inte än.
Men vi har fått ett erbjudande av Merge Records.
Lägg av! Vad kul, Adam.
De har fixat en fest åt oss.
Jag saknar dig.
Jag fick champagne på telefonen!
Hallå?
VÅLKOMMMEN PÅ AUDITION
Vänta...
Vänta, Mia!
Jag såg dig inte.
- Jag ville bara ge er lite mat. - Tack.
Vi repar inför spelningen på hemmaplan i morgon.
Det är vår första spelning här sen vi fick skivkontrakt.
- Adam... - Ja?
Jag har sökt till Juilliard.
- Va? - Ja, det är en fantastisk skola.
Jag vet vad Juilliard är.
- Det var bara ett infall... - Ligger inte det i New York?
- Jo. - Varför sa du inget?
Jag försökte, men ville inte säga nåt innan det verkligen blev av.
- Varför berättar du nu? - Jag blev kallad till audition...
...i San Francisco.
Wow...
Juilliard... Bra jobbat.
Jag kommer inte att komma in.
Men det är en stor grej att ens få komma på audition.
De flesta får inte den chansen.
Nu får Yo Mama akta sig.
Konserten på återträffen skiljde sig från bandets tidigare spelningar.
De var tajtare, bättre och kaxigare än nånsin.
Och Adam verkade vara på väg att bli en riktig stjärna.
Tack för att ni kom. Gillade ni spelningen?
Kul.
- Ni var sjukt bra. - Kul att du kunde komma.
Det är väl klart att jag kom.
- Grymt! - Hej! Vad kul att du kom.
- Bra jobbat. - Kan jag få din autograf?
Visst. Oj...
- Det står "Willamette Stone". - Jag ser det.
Var så god.
Om det var så tråkigt kanske du skulle ha stannat hemma.
Jag gör bara läxorna-
- och försöker hitta nåt att tatuera på vänster tutte.
- Vad är det här? - Vi har några spelningar i Seattle.
Vi måste åka i kväll.
- Hur länge är ni borta? - Drygt en vecka.
Jag vet inte riktigt.
Vi hade ju planer. Min födelsedagsmiddag...
Just det... Förlåt.
Det är lugnt, men du kunde ju ha sagt nåt.
Eftersom du berättade om Juilliard?
Jag fick höra om turnén strax innan vi gick upp på scen.
Var det därför du sa "kul att du kunde komma" och var så sur?
Sur för att du ska plugga 500 mil bort?
Jag ska inte plugga där, Adam. Det är bara en audition.
Du berättade inte om den, Mia!
Det här handlar inte om Juilliard-
- utan om att du sket i Våra planer. Du ljög.
Fan ta dig! Jag har inte skitit i nånting.
Sa du inte att det vore perfekt att bo ihop?
Vet du vad? Det är lugnt. Skit samma.
Så du kan följa din dröm, men jag måste ha din tillåtelse?
Ska jag bara sitta här och vänta på att du kommer hem ibland?
- År det rättvist? - Du ljög! Vi hade ju en plan.
Du ändrar dig hela tiden.
Jag vill inte ha det som när jag växte upp.
Om jag kommer in på Juilliard så löser vi det
- Vi kan messa och prata på Skype... - Skype?!
Har du nånsin haft ett distansförhållande?
Det är skit. Det är som att vara ihop med ett spöke.
Men Skype fixar allt, va?
Du är så naiv. Du vet ingenting om världen utanför.
- Hur kan du säga så? - Ska jag skriva ner det i stället?
Adam! Vi måste dra om vi ska hinna dit i natt.
Nej! Du kan inte åka nu!
Varför berättade du inte?
Kanske för att jag är livrädd för att förlora dig!
Gör din grej, så gör jag min.
- Men nu är det du som åker ifrån mig. - Skit samma.
- Mr och mrs Hall? - Ja.
Mia är fortfarande medvetslös.
De ska ta några prover och se om hon kan få slippa respiratorn.
- Det är väl goda nyheter? - Ja, om hon kan andas själv.
För patienter i koma är det första dygnet kritiskt.
- Adam... - Jag måste gå.
EFTERFEST I AUSTIN
BACKSTAGE l AUSTIN
JAG ÅLSKAR ADAM WILDE
- När ska du öppna presenterna? - Det vore väl kul?
- Vill du göra det? - Visst.
Skulle inte du vara i Seattle?
Vi är lediga i kväll, så jag åkte hit över dagen.
- Vad är det där? - En kopia...
...av Jolari Hall i San Francisco, där du ska ha din audition.
Taket där ser ut så. Jag satte upp den.
- Mäktigt. - Ja. Om du tittar på den varje kväll...
...blir det kanske inte så läskigt när du kommer dit.
Vad vill du, Adam?
- Förlåt, Mia. Jag suger. - Nej. Du kan inte bara försvinna...
...och dyka upp igen när du vill.
Jag vet, men...
Folk i mitt liv brukar försvinna och när du började planera...
Du kommer inte att förlora mig!
Jag älskar dig, Adam.
Men de senaste dagarna...
...har varit hemska.
Jag vet... För mig också.
Grattis på födelsedagen.
- Jag ser att du har slagit in den... - Tyst. öppna den bara.
Det är en cello och en gitarr. Faüar du?
Herregud, vad jag hatar dig...
När förstod du att du var bra på att spela?
- Jag vet inte... - Lägg av.
Berätta om det ögonblicket.
Det var faktiskt en speciell kväll.
När vi precis hade börjat få spelningar.
Jag skulle gå till spritbutiken och köpa en Red Bull åt Liz.
När jag går in ser jag en full kille köpa en flaska whiskey.
Då ser jag att det är han...
Det är min farsa.
Och jag bara fryser till is.
Han bara stirrar på mig och går ut.
Han visste inte vem jag var.
Fan, Adam...
Den kvällen spelade jag som en galning.
Jag insåg att musiken var det viktigaste i mitt liv.
Men nu har jag dig.
När jag spelar...
...föreställer jag mig att jag är inuti cellon.
- Det är som mitt lilla hus. - År det sant?
Nej, förresten. Jag gör det bara för att få killar.
- Jag fick ju dig. - Ja.
Hur ska jag orka stanna kvar?
Hur skulle det kännas att vara föräldralös?
Att aldrig få känna doften av pappas pannkakor?
Att aldrig småprata med mamma medan vi diskar?
Men hur skulle jag kunna släppa taget?
Sköterskan sa att jag har kontrollen.
Om jag ska leva eller dö... Det bestämmer bara jag.
Det skrämmer mig mer än nånting annat.
Mia Hall!
Lycka till.
Tack för skjutsen, farfar. Det här var...
Tack.
Mia.
Jag såg dig spela när jag stod bakom scenen.
Jag trodde att cellon kanske skulle ryka med.
- Jag visste inte att jag kunde. - Det kan du.
Du kände ingen rädsla, du gav allt du hade.
Du har talang.
Det hade din pappa också, men honom sa jag det aldrig till.
Jag brydde mig inte så mycket om hans musik.
Jag vill inte göra samma misstag med dig.
Juilliard är idioter om de säger nej, för det du gjorde var magiskt.
Tack, farfar.
- Hej! Du är hemma igen. - Det var en riktigt fin låt, Adam.
Snart, så.
Hur gick det? Var du bäst?
Var du så bra att du får stipendium?
Det gick väl rätt bra, men det är som att spela för statyer.
Du var nog bättre än du tror. Och om inte...
Det var faktiskt så...
...att jag spelade bättre än jag har gjort i hela mitt liv.
Det var som att jag var besatt. Musiken bara flödade ur mig.
Jag har aldrig känt nåt liknande.
Wow...
- Jag önskar att jag hade kunnat se det. - Jag med.
För en gång skull kändes det som att jag kunde det här.
- Varför ringde du inte efteråt? - Jag borde ha gjort det...
- Jag vill inte bråka. - Inte jag heller.
Du spelade bättre än nånsin. Det borde vi fira.
Varför har du aldrig skrivit en låt till mig?
Jag är inte så bra på att skriva om sånt som gör mig lycklig.
Du får vara otrogen mot mig eller nåt.
- Vad måste jag göra för ett helt album? - Var inte girig.
Jag kommer nog inte ens in. Det var nog hundra andra där.
Då måste jag ju inte välja.
Men om du kommer in är ju beslutet redan fattat.
Mia, jag kommer inte vara aset som hindrar dig från att plugga där.
Du hade låtit mig göra det.
Ja, på ett sätt har jag redan gjort det.
- Du har ju ditt egna Juilliard. - Jag vet.
Men jag är fortfarande här.
Och jag är fortfarande otroligt kär i dig.
Och jag i dig.
Där är du ju.
Jag har letat efter dig.
- Så det blev ingen spelning? - Jag bryr mig inte.
- Förlåt, jag bara... - Ingen fara. Jag fattar.
Redan första dagen...
Jag gick förbi hennes klassrum och visste direkt.
- Jag är ett as. - Sluta, Adam.
Kom hon in på Juilliard?
Jag vet inte. Brevet skickades i fredags.
Hon skulle nog få besked i dag.
Jag kan inte förlora henne igen.
Kom, så går vi.
- Nu, då? - Jag måste få träffa henne.
Ursäkta mig!
Det är en tjej som föder barn på toa på tredje våningen.
Hon skriker och det är blod överallt.
Det är väldigt ohygieniskt. Ni måste gå dit nu!
- Fan! - Gå!
Ni fick ju inte komma hit!
- Ring vakten! - Mia Hall?
Snälla, rör vid mig.
- Mia... - Snälla.
Bort med tassarna!
- Vad gör ni? Släpp mig! - Ni kan inte göra så här!
- Jag försökte vara trevlig mot dig. - Du vet väl inte vad trevlig är!
Lägg av.
- Willow? - Willow?
- Vad händer här? - De försökte bryta sig in.
Monstret där borta lät oss inte träffa Mia.
Jag känner dem, låt mig ta hand om det här.
Okej, men de får inte lämna väntrummet.
- Hur tänkte ni? - Jag måste få träffa Mia.
Nu behöver hon er mer än nånsin.
- Vad är det som har hänt? - Vad är det, Willow?
Varför är du inte hos Teddy?
Willow...
Fan... Teddy!
Mr och mrs Hall...
Jag heter dr DeVenne.
- Teddy?! - Jag beklagar.
Var är han?
Han fick en hjärnblödning. Vi gjorde allt vi kunde.
Nej!
Han kommer aldrig att gå från brännboll till baseball...
...aldrig lära sig att köra bil...
...aldrig kyssa en tjej...
...aldrig bli förälskad. ..
Herregud!
Jag vill inte mer... Jag vill att det här tar slut!
- Journalen, tack. - Buken är vätskefylld.
Splenektomi, kontusioner, konapsad lungau.
Blodtryck och syremättnad sjunker!
Hon måste opereras igen! Skynda på!
Ur vägen! öppna dörrarna.
Vet de att vi är på väg?
Gumman, vi kan bara hjälpa dig en bit på vägen.
Resten måste du göra själv.
Herregud. Mia...
Adam!
Hej då, Adam.
Jag tar gärna lite. Tack!
- Skål! - Nio, åtta...
- Där är du! - Här är jag! Fem, fyra...
...tre, två, ett. Gott nytt år!
"Åven när de slösade tid slösade de inte tid."
"Ingen tid de tillbringade ihop kunde vara bortslösad."
- Vem har sagt det? - Nån kille i nån bok.
- Vad pratade han om? - Nåt par i nån film.
- Poängen var... - Vad, maestro?
- Han kunde ha pratat om oss. - Det har du rätt i.
- Lova mig... - Jag lovar dig... vad då?
Att vi firar nästa nyårsafton tillsammans.
Åven om vi är på olika platser är du alltid med mig.
Det räcker inte. Jag menar inte Skype och sms - vi ska vara tillsammans.
Vi kan inte lova varandra det.
Vi vet båda två vad som kommer att hända.
Ja, jag antar det.
- Hej! Där är hon ju. - Hej!
Gott nytt år!
Om du inte är full fortfarande är det okej för den här gången.
- Jag är verkligen inte full. - Du kom ju just hem. Berätta nu.
- Hur var festen? - Bra.
Hur var det med Adam?
Nu flyttar vi festen till ett annat rum.
- Ta med era drinkar. - Kom, så kollar vi på paraden.
- Förlåt. Gud, vad vidrigt. - Nej, det är det inte.
Om du diskar, så torkar jag. Då känns det bättre.
Varmt vatten och diskmedel...
Jag är helt förstörd...
Våra 18 månader ihop var helt perfekta.
Och nu är vi på väg åt olika håll.
- Har ni gjort slut? - Ja.
Man ska ju göra slut för att man inte är kär.
Inte för att man är jättekär.
- Men vad vet jag om det? - Massor.
Det är olägligt att bli kär som ung. Framför allt om det är äkta kärlek.
Om vi inte vore musiker hade vi kunnat gå på samma college.
- Som normala människor gör. - Det finns inget som är normalt.
Alla relationer är jobbiga, det vet ju du. Skyll inte på musiken.
Men vi gör ju slut på grund av musiken.
Det är skitsnack, Mia. Det vet du.
Vad ska jag göra? Jag känner mig så kluven.
Du ska till Juilliard och spela skiten ur din cello.
Eller inte.
Du kanske stannar här med Adam och upplever en massa med honom.
Eller inte.
I morgon kanske jorden krockar med en meteor - eller inte.
Livet är en enda jävla röra. Men det är ju det vackra.
Vad du än väljer, så stöttar jag dig. Hur det än blir, så vinner du.
Och hur det än blir förlorar du något.
Vad ska jag säga, gumman? Åkta kärlek suger.
Farfar... Vad ska jag göra?
Jag har funderat på vad Denny hade velat att jag sa till dig.
Han var en rackarns fin pappa, eller hur?
Han var tusen gånger bättre än jag.
Jag minns dagen då han slutade i bandet.
Han sa bara...
"Det var det-nu är det dags."
Jag blev överraskad.
Jag hade aldrig gillat musiken som bandet spelade, men...
Men det var viktigt för honom så jag frågade: "Varför slutar du?"
Och han sa...
"Man måste offra saker för sina barn."
För sina barn...
Det fanns inga tvivel. Ni var hans anledning.
Det var för Teddys skull.
För din skull.
Han hörde att du kunde spela så bra. Det var då poletten trillade ner.
Din otroliga talang... Han trodde knappt att det var sant.
Han ville bara ge dig mer.
Så han slutade i bandet, sålde sitt trumset...
...och köpte en cello till dig.
Uppoffringar...
Det är sånt man gör för de man älskar.
Nu ska jag göra en uppoffring, Mia.
Jag vill att du ska leva. Jag vill det mer än nåt annat.
Jag vill att du kämpar för att stanna här hos oss.
Nu när alla andra är borta kanske du inte vill det.
Det kanske är för jobbigt för dig att fortsätta kämpa...
Om du vill släppa taget...
...ska du veta att det är okej.
Det är okej.
Jag förstår.
Tack.
Farfar?
Hej.
Det är så många som hälsar på. Jag kan knappt räkna dem.
Det sitter nog 30 personer i väntrummet.
Vissa är dina släktingar och andra inte, men...
Vi är alla din familj.
Du har fortfarande en familj, Mia.
Kolla.
Det här är min favoritbild på dig.
Min absoluta favorit.
Du var så glad den dagen.
Och vad som än händer...
...kommer jag alltid att minnas dig så här.
Mitt livs bästa dag var en helt oväntad sådan.
Det var Labor Day, tidigt på hösten innan allt gick utför med Adam.
Det var egentligen som ett vanligt knytkalas-
-men nånting var speciellt.
Det kom fler och fler.
Gamla medlemmar från pappas band och nya från Adams.
Willow och Henry var där med sin nyfödda bebis.
Pappa tog upp grillen ur källaren.
Han och Teddy grillade hamburgare hela dagen.
Och när det började bli mörkt tände Henry en lägereld.
Mia!
- Aldrigl Jag vill inte spela för er. - Inte för oss - med oss.
Annars gör jag det. Då får du höra hur döende katter låter.
Kom igen, Hall. Vi spelar tillsammans.
Jag hatar er.
Kör hårt, Mia.
Jag har alltid tyckt att cello är ett solistinstrument.
Det är nog därför jag har mått så bra av det.
Det är jag och min cello.
Men den kvällen, när jag jammade med Adam och de andra-
- insåg jag att jag hade fel. En cello är inget soloinstrument.
Den är en del av nåt större.
Grejen är att mamma och pappa hade sin värld och Adam hade sin.
Jag var alltid avundsjuk för att jag inte hade nån.
Förrän den kvällen, vid lägerelden.
Det var min värld. Det var där jag fann min plats.
Det var så lycka kändes.
Men den lyckan skulle jag aldrig få känna igen.
Efter det här stycket...
Adam.
- Mia... - Nej...
Stanna kvar.
En stor del av ditt liv är förstörd efter den här dagen.
- Jag vet att jag inte kan fixa det. - Det kan du inte.
Men jag gick hem till dig.
Jag klättrade upp på balkongen som jag gjorde förr.
Jag hittade det här innanför dörren.
Jag gjorde inbrott och stal er post, så polisen kanske tar mig.
"Hej, Mia."
"Det är mig ett stort nöje att..."
Du kom in, Mia.
Du kom in på Juilliard, Mia.
Jag kom in.
Jag kan följa med dig.
Jag kan flytta till New York.
Jag gör vad du vill.
Snälla, stanna kvar.
Du är mitt hem, Mia.
Jag bryr mig inte om var vi är, bara vi är tillsammans.
Jag vet det nu.
Jag gör vad som helst för att du ska stanna.
Jag kan inte. Du vet att jag inte kan.
Den är inte riktigt klar, men...
Du har skrivit en låt till mig.
Du har fortfarande en familj.
Jag gör vad som helst för att du ska stanna.
Om du vill släppa taget är det okej.
Mia.
Översättning: Charlotte Hansson vwvw.sdimedia.com
Ansvarig utgivare: Jonas Fors AB Svensk Filmindustri