Dacă l-aș aduce în fața ta?
Pe cel care ți-a distrus viața.
Dacă ți-aș garanta că ai scăpa,
l-ai omorî?
Nu face mai devreme lucrurile ce trebuie făcute mâine.
Dacă reușești, în sfârșit, nu mai încerca din nou.
Crucea Blackmore.
Am auzit că e a doua.
Felicitări!
Ai acționat onorabil.
Asta e tot?
Vei primi în curând ordinul Consiliului.
E ordinul final?
Da.
Cum rămâne cu Detonatorul?
Nu te mai privește pe tine.
Nu e cazul să-ți amintesc
că a fost o misiune periculoasă.
Te sfătuiesc să te odihnești.
Orice suspect ne educă
și ne ajută să ne perfecționăm.
Dar nu și acest sociopat dibaci.
EXPLOZIE ÎN BOSTON CINCI MORȚI
E eficient.
Își alege cu precizie momentul.
Jurnaliștii l-au poreclit Detonatorul Amator.
De data asta, l-am oprit.
ZECE ANI - NICIUN SUSPECT
Acesta a fost un atac minor.
Acesta e planul lui cel mare.
Martie 1975.
Modifică mereu ziua.
Explozia va afecta zece străzi din New York,
lăsând în urmă 11.000 de morți.
Toate încercările de a-l opri au dat greș.
De data asta am fost pe aproape.
O ultimă încercare!
Am aplicat grefele.
Transplantul de reconstrucție e stabil.
Trebuie să înțelegi
că vei arăta altfel decât îți amintești.
Ochii se vor vindeca.
Te vei recupera bine pentru ultima misiune.
Apoi vor renunța la mine.
Nu e vorba doar de rănile fizice.
Ai fost în mai multe misiuni
decât toți agenții de care m-am ocupat.
Riscurile sunt reale.
Cicatricele se vindecă frumos.
EVALUARE PSIHOLOGICĂ psihoză - dezechilibru - depresie
Corzile vocale și-au mai revenit,
dar nu vor fi la fel ca înainte.
S-a zis cu cariera mea muzicală.
Te vei obișnui cu timpul.
M-am schimbat atât de mult,
încât mă îndoiesc că mă va recunoaște mama.
Am primit ordinul azi.
Aș zice
că era inevitabil.
Când asculți asta, deja au trecut șapte ani.
Prima misiune
e la fel de importantă ca ultima.
Fiecare ne apropie mai mult de destinația finală.
Ridicați mâna dreaptă, domnule!
Jurați solemn să respectați toate regulile
- prevăzute de Codul T.B.R. 7286? - Jur.
Acceptați că orice abatere de la parametrii misiunii
e de competența Curții marțiale? În caz de condamnare,
veți muri prin injecție letală.
Da.
Vă mulțumesc, domnule.
Eu vă mulțumesc.
Timpul... Ne ajunge pe toți din urmă.
Chiar și pe cei din domeniul nostru.
Am putea spune că avem har.
Iisuse, ce arogant sună să spun asta cu voce tare!
În regulă.
Reformulez.
Am putea spune
că ne-am născut să facem asta.
= Luptând cu destinul =
Sincronizare: Agentuoo7 Subtitrări-Noi Team - www.subtitrari-noi.ro
LA TATAIA
6 noiembrie 1970
Uită-te la ciudatul ăsta!
Ține, Derek!
Ce bei?
Old Underwear.
Asta să fie. Fără gheață?
Lasă sticla.
După cum arăți, bănuiesc că nu sărbătorești.
Ce vrei să spui?
Cum arăt?
Făceam conversație. Iisuse!
L-a doborât!
Amice, încă două.
Fără alcool, nu?
Nu te știu.
Lucrez aici de vreo două săptămâni.
Chiar? Cum merge treaba?
E liniște.
Oamenii stau acasă.
Din cauza Detonatorului Amator?
Cred că da.
Frumos!
Nu ești în siguranță dacă te ascunzi.
Pe tine nu te sperie?
Ce se schimbă dacă îmi fac griji pentru toți lunaticii?
Ai dreptate.
Nu te-am mai văzut.
Vii des aici?
Ești cumva poponar?
Ce ai?
Stai!
Glumeam, omule.
Nu ai fost haios.
Zi-mi tu unul bun.
- Un banc? - Da. Haide!
Hai! Zi unul pe gratis.
Nu știu bancuri.
Lucrezi într-un bar, ce naiba? Trebuie să știi.
Nu mă pricep la bancuri. Nu le țin minte.
Nici măcar unul?
Bun, știu unul.
Dar nu e haios.
Sunt numai urechi.
Bun. Intră un individ într-un bar.
- La naiba, omule! - Glumeam.
Știu unul bun.
Ce a fost mai întâi, oul sau găina?
Cocoșul.
La naiba! Vezi? Sunt groaznic.
Asta e tot?
- Da... - Nu e haios.
Ți-am spus și eu.
Te gândești vreodată la asta?
La ce?
Știi tu, cine a fost mai întâi.
Crezi că-mi pasă?
- Am lucruri mai importante de făcut. - Corect.
Ești un tip important.
Te ocupi cu lucruri importante.
Cu ce te ocupi?
Cu ce sunt nevoit.
Nu e ușor să-ți câștigi pâinea, asta e sigur.
Ce știi tu despre asta?
Știu la fel ca tot omul.
Știi la fel ca o mamă necăsătorită?
Adică?
Scriu confesiuni pentru patru cenți pe cuvânt.
Folosesc pseudonimul "Mama Necăsătorită".
Pe bune?
Da.
Exact!
Cum merge treaba?
Merge bine. Am o rubrică săptămânală.
Eu scriu, ei le publică, eu am ce mânca.
Asta e?
- Citești ce scriu? - Sigur.
Te miră?
- Da, puțin. - De ce?
Nu te încadrezi în tipar.
Care tipar?
- Al cititorilor. - Pricep.
Sunt femei rănite care vor să se simtă mai bine
cu viețile lor jalnice, citind
povești nefericite despre iubiri eșuate și trădare,
ejectate pe paginile lucioase
ale unui ziar ieftin.
ARESTAT
Întocmai.
Ești cam dur cu tine, nu ți se pare?
Sunt rahaturi.
Credeam că am talent la scris, dar pe cine mint?
Tu ce crezi? Mi-ai citit poveștile.
Recunosc că s-a întâmplat
în câteva nopți nasoale să îți citesc creațiile
încercând să pătrund în capul femeilor.
Mi se pare că ai descoperit care e poziția femeii.
- Poziția femeii? - Da.
Da, știu care e poziția femeii.
Ar trebui să știu.
De ce? Ești căsătorit? Ai surori?
Nu m-ai crede dacă ți-aș spune.
Meseria asta m-a învățat un lucru:
realitatea e mai bizară decât ficțiunea.
Am auzit chestii de necrezut.
Nu mă mai miră nimic.
Încă nu ai auzit ceva de necrezut.
Încearcă-mă!
Stai așa!
Las-o baltă, omule! Nu-ți spun.
Te temi că nu e un subiect bun.
- Crezi că mă convingi așa? - Da.
Parcă am avea 12 ani.
Haide!
Pun pariu pe restul sticlei că e cea mai bună poveste.
Pun pariu pe o sticlă întreagă.
Ce zici?
Și dacă pierd?
Îmi dai 20 de dolari bacșiș.
Accept.
Omule...
- Două sticle de Budweiser, amice. - Acum.
Domnule maior Davidson, ce veți face
având în vedere că mulți cetățeni pleacă din New York
de teamă că Detonatorul va ataca iar?
BULETINUL DE SEARĂ
Avem echipaje
în tot orașul, non-stop.
Colaborăm cu Echipa Federală de Geniști
și cu agenții FBI, pentru a-l găsi pe suspect.
Ce nume ridicol!
"Detonatorul Amator."
Individul face materiale explozive pe bază de hexogen.
Nu e deloc simplu.
E un nume ușor de reținut.
Nu-mi place deloc.
Ai zice că bombele lui sunt un fiasco
și nu fac victime.
Știm cu toții
că e un dobitoc foarte periculos.
Sunt mulți nenorociți cărora le prinde bine puțină zgâlțâială.
Au de ce se teme.
Deja a ucis 112 oameni.
Unii trebuie să moară.
Oprește răul din rădăcini.
Exact.
Poate că face un bine orașului.
Ai grijă să nu te audă careva.
Crezi că nu am dreptate?
Poate o încurci dacă te aude cineva.
Nu poate fi mai rău decât până acum.
Mi-ai promis o poveste trăsnet,
dar nu aud încă nimic.
În regulă.
Voi începe cu începutul.
Când eram fetiță...
Poftim?
Vrei să-ți spun povestea?
Mi s-a părut...
Îmi cer scuze. Te ascult.
Când eram fetiță...
Ai auzit de Christine Jorgensen
sau de Roberta Cowell?
Da. Au făcut
operații de schimbare de sex.
Deci, tu...
Nu mă întrerupe!
S-a petrecut la 13 septembrie 1945.
ORFELINATUL DIN CLEVELAND
Fusesem abandonată.
Fusesem lăsată pe scările orfelinatului.
Orfelinatul din Cleveland.
Bravo!
Nu prezintă urme de traumă sau abuz.
Copila pare sănătoasă.
Dacă dă semne de infecție sau tușește mult timp,
va trebui dusă la spital pentru un consult amănunțit.
Da, domnule doctor.
Are un nume?
Jane...
Deocamdată e Jane.
Revin să văd ce face Jane peste o săptămână.
Vă aștept.
Nu-ți face griji, scumpo!
Avem grijă de tine.
Eram unul dintre bebelușii fără trecut.
Asta aveam toți în comun.
Nu am fost niciodată bolnavă.
Așadar, nu m-au dus la spital.
Decât după ce trecuse o vreme.
CĂLĂTORIE PE LUNĂ
AVENTURIERUL SPAȚIAL
Mai încet!
O înghețată cu ciocolată
- pentru domnișorica. - Mulțumesc.
ÎNGHEȚATĂ
În copilărie, îi invidiam pe copiii care aveau părinți.
Mă întrebam cum ar fi.
Copil idiot!
Pleacă de pe drum!
Nenorocită mică!
Jane!
Vino!
Nenorocita!
Nu am înțeles niciodată de ce mă abandonaseră părinții.
Oare cu ce greșisem?
Crescând însă, am înțeles că eram diferită.
Sexul mă dezorienta.
Nu înțelegeam nimic la acest capitol.
Mă simțeam diferită.
Încă de atunci, simțeam că voi fi diferită
de restul fetelor.
Mi-am jurat solemn
că voi avea copii care vor avea mamă și tată.
O familie adevărată.
Așa am rămas pură
și nu am căzut victimă tentațiilor.
M-am concentrat la lucruri mai importante.
Am început să învăț să mă bat.
Nu te lăsa!
- Haide, Lucy! - Haide!
Cum mi-ai spus?
Nenorocită mică cu patru ochi...
Eram dură.
Eram mai puternică decât ceilalți copii.
Chiar și decât băieții.
Încetați!
- Jane, vino cu mine! - Să mergem!
- Ce e cu tine? - Nu am făcut nimic!
În plus, eram inteligentă.
Eram prima din clasă.
Este egal...
Jane!
Jane...
Cum ai vrea să înveți ceva dacă nu...
Cincisprezece.
Matematica și fizica erau materiile mele preferate.
- Corect. - Le înțelegeam ușor.
Retardato!
Terminați!
După ce am mai crescut,
mi-am dat seama că nu prea aveam șanse să mă căsătoresc
din același motiv pentru care nu fusesem adoptată.
Eram diferită.
Eram o ciudată și o ratată.
Nu mă mai priveam în oglindă.
Detestam ce vedeam.
Nu am poze cu mine din copilărie.
Nici nu-mi amintesc cum arătam.
E doar o senzație acum.
Arăți mai bine decât mine.
Cui îi pasă cum arată un barman?
Sau un scriitor.
Știi și tu cum stă treaba.
Oamenii vor să adopte tâmpițele cu bucle blonde.
Peste un timp, băieții
vor sâni mari și buze cărnoase.
Adică accesoriul perfect.
Nu aveam nicio șansă.
Jane,
domnul Robertson a făcut efortul
de a discuta azi cu unele dintre absolvente.
Îi vei face plăcerea de a asculta ce are de spus.
Jane, lucrez pentru o organizație
care caută tinere, precum ești tu,
pe care să le instruiască într-o carieră în serviciul guvernului.
Suntem o organizație așa-zis progresistă.
Am auzit că te interesează călătoriile spațiale.
Se spune că fetele nu pot deveni astronauți.
Este adevărat.
Căutăm tinere care au abilități
în sfera matematicii și științei
și care au abilități fizice.
Am auzit că ești cam bătăușă.
ECHIPAJUL SPAȚIAL
Cam pe atunci, șefii cei mari
au recunoscut că nu pot trimite bărbați în spațiu, luni sau ani de zile,
fără a le ușura tensiunea.
Căutau tinere respectabile,
de preferință virgine.
Voiau să le instruiască de la zero.
Căutau tinere cu intelect peste medie și stabile emoțional.
Majoritatea candidatelor erau prostituate
sau nevrotice care ar fi cedat după zece zile în spațiu.
Nu aveau nimic special.
Relaxează-te, Jane.
Câteva dintre doamnele dinaintea ta au avut emoții
și păreau cu mintea răvășită.
Probabil fiindcă, în cazul lor, mintea e un teritoriu necunoscut.
Ți se pare că e o glumă?
Nu, domnule.
Am avut câteva militante pentru drepturile femeilor
care au creat probleme.
Tu nu ești ca ele, nu, Jane?
Nu, domnule.
Te rog să-ți dai jos ochelarii.
Observ că ai avut probleme disciplinare în trecut.
Am luat exclusiv note de zece încă din clasa întâi.
Așa e.
Ai fost vreodată cu un bărbat?
Dar dumneavoastră?
Înțelegi care sunt cerințele acestui loc de muncă?
Voi zbura în spațiu?
Dacă ești aleasă, da.
Nu,
nu am fost cu niciun bărbat.
Care crezi că va fi rolul tău în această călătorie?
Rolul meu?
Multe dintre candidate consideră că e o vacanță plătită.
O șansă de a trăi bine și a-și cunoaște alesul inimii.
Te vezi ca o turistă
sau ca participantă?
Am excelat în fizică, biologie și astronomie.
Turist este acela
care străbate oceanul doar pentru a fi pozat în dreptul bărcii sale.
Nu am de gând să fiu turistă.
Dacă mă recrutau, aveau să mă învețe să umblu și să dansez
și, știi și tu,
să ascult în mod plăcut un bărbat.
În plus, m-ar fi învățat sarcinile de bază.
Tot ce-i mai bun pentru băieții noștri, nu?
Era vital să nu rămâi însărcinată pe durata serviciului.
La finalul misiunii, era clar că urma să te căsătorești.
Așa cum azi piloții se căsătoresc cu astronauții.
Vorbesc aceeași limbă.
Corect.
Mi-au dat lentile de contact.
Niciodată nu văzusem lumea mai clar.
Ne-au testat rezistența,
ca să fie siguri că eram pregătite pentru spațiu.
Multe dintre fete au întâmpinat greutăți.
Nu și eu.
Cât de des te gândești la sex?
A. Niciodată, B. Rareori.
C. Uneori, D. Deseori
E. Tot timpul.
C. Uneori.
D. Deseori.
Ne-au testat câteva luni.
Ne-au testat la absolut orice.
Multe fete au fost respinse.
Nu și eu.
Are cele mai mari calificative.
Te simți vreodată deprimată?
- Adică? - Tristă.
Fără niciun scop.
Uneori...
Am senzația că există un dezechilibru.
De parcă mă aflu într-un corp străin.
Nu știu cum să descriu.
Toate fetele de aici mă antipatizează.
Așteaptă o vreme.
Se vor da ele pe brazdă.
Dă-i!
- Haide! - Hai, Marcy!
Haide!
Hai, Marcy!
- Pune-o la pământ! - Lovește-o!
Las-o!
- Dă-mi drumul! - Oprește-te!
Am efectuat o examinare fizică amănunțită a pacientei.
Înțeleg.
Știi că va fi descalificată?
Ei nu i-ai spus?
- Nu. - Nici nu-i spune.
Mă ocup eu de tot.
Nu înțeleg.
A fost legitimă apărare. Ce era să fac?
Știu.
Crede-mă că nu e sfârșitul.
Voi face recurs la Consiliu.
Voi face tot posibilul să te reînscriu.
Îți promit.
Ai încredere în mine, Jane.
Asta a fost tot.
Totul din cauza unei bătăi idioate.
Eram nevoită să mă întrețin.
Nu mă puteam baza pe promisiunea domnului Robertson.
- Ești vrăjitoare? - Asta încerc să-ți tot spun.
Ca să câștig bani, lucram ca fată în casă.
Familia voia o servitoare plătită ieftin.
Atunci am descoperit povestirile-confesiune.
CONFESIUNI ADEVĂRATE
Nu-mi păsa dacă erau reale sau false.
Era un mod plăcut de a-mi trece timpul.
În timpul zilei, eram menajeră,
iar seara mergeam la școală.
Când luați masa la ocazii speciale,
așezați cuțitul și furculița pe farfurie
dacă faceți pauze.
Cursul de bune maniere era un mod de a dovedi Consiliului
că îmi perfecționam manierele.
Dacă ați terminat...
Era prima dată când nu eram bună.
Și, când nu mă așteptam,
l-am cunoscut pe el.
Îmi cer scuze.
Era el.
Te-ai rătăcit?
Mi-a spus că aștepta pe cineva.
Se zice că cine așteaptă va avea parte de lucruri bune.
"De lucrurile lăsate în urmă de cei care se zbat cu adevărat", a spus el.
Ne necrezut!
Era un citat de Abraham Lincoln
- la care mă gândisem și eu. - Exact la asta m-am gândit și eu.
Nu e întâmplător.
Era frumos și bogat.
S-a purtat cu mine cu o bunătate de care nu avusesem parte.
Avea la el fișicuri din bancnote de o sută de dolari.
Nu văzusem niciodată atâția bani.
Mi-a spus că-mi va purta de grijă.
Un mare mincinos, nu?
- Joci biliard? - Da.
Din cauza atacurilor tot mai de amploare ale Detonatorului Amator,
BULETIN SPECIAL DE ȘTIRI
POLIȚIȘTII SE PREGĂTESC PENTRU UN ATAC DE AMPLOARE
mulți se tem că un atac în masă e inevitabil.
Peste 10.000 de locuitori au evacuat orașul...
Era altfel.
Îmi plăcea.
Era primul bărbat care se purta frumos fără șmecherii.
Eram tânără și îndrăgostită.
Celebrele ultime cuvinte.
Nu ai făcut nicio idioțenie din iubire?
Ba da, o dată.
Deci, înțelegi.
Da.
Nu credeam că mi se va întâmpla
să mă îndrăgostesc.
Toate regulile mele privind puritatea s-au dus pe Apa Sâmbetei.
A fost perioada cea mai fericită, dar nu a durat mult.
Într-o seară,
mi-a spus să stau
și să-l aștept o clipă.
Unde mergi?
Mi-a spus că se va întoarce repede.
Și apoi?
Apoi nimic.
Nu l-am mai văzut de atunci.
Nu s-a mai întors.
Poate avusese un motiv întemeiat.
Bine.
Nu meritam asta.
Am reușit cumva să mă conving că era mai bine așa.
Mi-am zis că nu îl iubisem cu adevărat.
Voiam mai mult ca oricând să ajung în Echipajul Spațial.
Fusesem dezamăgită de atâtea ori,
încât nu avea sens să mai am speranțe.
Apoi, uneori
oamenii te mai și surprind.
Nu am fost pe deplin sincer cu tine, Jane.
Referitor la ce, domnule?
Pentru a-i proteja pe cetățeni,
e vital să păstrăm
confidențialitatea anumitor operațiuni guvernamentale.
Ești de acord?
Da, domnule.
Lucrez pentru o organizație, al cărei obiectiv principal
nu sunt călătoriile spațiale.
Organizația repară fărădelegile.
Prin intermediul Echipajului Spațial, printre altele,
căutăm oameni speciali.
Am putea spune că e o agenție de recrutare.
Nu înțeleg.
O agenție care recrutează ce?
Oameni cu abilități speciale.
Oameni ca tine.
Oameni fără familii.
Fără soți sau soții și fără copii.
Oameni fără trecut.
Și fără un viitor precis.
Ceea ce facem noi e complicat
și avem nevoie de angajați
cu abilități fizice avansate și o memorie remarcabilă.
E o profesie pentru cei mai buni și cei mai inteligenți.
Pentru elită.
Pentru elită?
Nu-mi venea să cred.
Mă aștepta un viitor strălucit.
Nu prea înțelesesem ce presupunea totul.
Erau foarte reținuți și secretoși,
dar știam că voi avea o viață mai bună.
În plus, nu voiau virgine.
Erau altfel decât Echipajul Spațial.
Abia când mi-au rămas mici fustele, mi-am dat seama că nu aveam niciun viitor.
Erai însărcinată?
Da, ca să vezi!
Iubitul meu misterios mi-a lăsat mai mult decât o inimă frântă.
Viitorul strălucit? Elita?
Totul dispăruse.
Nu l-am revăzut nici pe domnul Robertson.
Am ajuns într-o infirmerie de săraci,
înconjurată de alte gravide și ploști pline,
până ce mi-a venit sorocul.
Mă simțeam cumplit de singură.
Într-o noapte, m-am trezit pe masa de operație, iar sora îmi spunea...
Relaxează-te, Jane!
Inspiră adânc.
Cum te simți?
Obosită.
E firesc.
O cezariană poate fi dificilă.
Dar ai făcut față cu bine.
Cezariană? Copilașul meu e teafăr?
E foarte bine.
E băiețel sau fetiță?
E o fetiță sănătoasă.
Cântărește 3,3 kg.
E mare lucru...
...să aduci pe lume un copil.
Mă gândisem să folosesc formula de adresare "doamnă".
Voiam să creadă că tatăl ei murise.
Nu mi-aș fi dat copilul la orfelinat.
Apoi chirurgul a continuat.
Ce e, domnule doctor?
Ai făcut vreodată un consult amănunțit?
Da.
Ce ți-au spus medicii?
Nimic.
Credeam că totul e bine.
Nu ți-a spus până acum nimeni
că structura ta anatomică
e altfel decât la restul oamenilor?
Nu.
Despre ce e vorba?
De ce?
Ai auzit de doctorița scoțiană,
care a trăit ca femeie până la 35 de ani,
apoi a fost operată și a devenit bărbat, legal și medical?
S-a căsătorit și totul a fost bine.
Ce legătură are asta cu mine?
Când te-am operat, am descoperit ceva inedit.
De fapt, e un caz unic.
După ce am scos copilul, l-am chemat pe chirurgul-șef.
Am discutat și te-am operat cu el câteva ore
ca să te reconstruim cât mai bine.
Să mă reconstruiți?
Aveai două seturi complete de organe, Jane.
Organe femeiești și bărbătești.
Ambele infantile,
însă organele femeiești
erau suficient de dezvoltate să poți naște.
Însă mă tem, draga mea,
hemoragia din timpul nașterii
ne-a forțat să-ți facem histerectomie.
Ți-am extirpat ovarele și uterul.
Ce spuneți?
În schimb, prin reconstrucție,
ți-am creat un tract urinar masculin.
Vor urma și alte operații.
Ca să devin bărbat?
E o glumă?
Mă tem că nu.
Ești tânără.
Oasele se vor readapta.
Îți vom supraveghea echilibrul hormonal.
Nu e un capăt de lume.
Viața ta poate continua.
Ești cel mai bun lucru din viața mea.
Te-ai gândit la un nume?
Mă gândeam să o cheme Jane,
ca pe mama ei.
Așa păstram numele în familie.
Până la urmă, eu trebuia să-l schimb pe al meu.
E un nume frumos.
Devenisem din cale afară de decisă.
Trebuia să am grijă de fetița mea, Jane.
Peste 14 zile însă, a fost degeaba.
De ce?
A fost furată.
- Furată? - Da.
Cum adică furată?
Răpită.
A fost furată din infirmeria aia nenorocită.
Așa mi-a fost luat singurul motiv de a trăi.
Când sora era cu spatele, cineva a intrat
și a plecat cu ea.
Au găsit indicii?
L-a descris cineva?
Fusese un bărbat.
Un bărbat cu chip de om.
Ca al tău sau ca al meu.
Nu! Nu!
Ar fi putut fi tatăl copilului.
Sora a jurat că fusese un bărbat în vârstă, dar cine altul mi-ar fi furat-o?
Ce ai făcut?
Am dat-o dispărut-o.
Am sunat la agenții de adopție, la orfelinate. Ce n-am făcut?
Dar nici urmă de ea.
Parcă intrase în pământ.
Nu l-au găsit niciodată pe individ?
Nu.
Apoi a trebuit să mă ocup de cealaltă problemuță a mea.
Jane, numără de la zece la unu.
Zece, nouă, opt,
șapte, șase, cinci, patru...
Am stat 11 luni în locul ăla groaznic
și mi-au făcut trei operații mari.
Am început să iau testosteron,
care mi-a nuanțat puțin vocea,
dar nu suficient.
Am început să exersez să vorbesc ca un bărbat.
Bună.
Salut.
Bună. Încântat.
Încântat de cunoștință. E o zi frumoasă.
Bună. Încântat.
E o zi frumoasă.
Dar nu-mi ieșea bine.
Bună.
Mă numesc Jane.
Bună. Încântată.
Mă numesc Jane.
Mă numesc...
Mă temusem mereu să mă uit în oglindă și să văd persoana care mă privea.
Am amânat clipa cât mai mult.
Acum nu mai conta.
Persoana pe care o știam dispăruse.
Ciudat.
De câte ori mă priveam
îmi aminteam de nemernicul care îmi ruinase viața.
Ironia vieții, aș zice.
Era ciudat însă
că asistentelor
li se părea că sunt arătos.
Serios.
O partidă pe cinste.
Înțeleg.
Știam ce vor femeile să audă.
Complimente, nu?
Da.
Ce să spun...
Mi se pare că s-a rezolvat totul.
S-a rezolvat?
Vreau să spun
că arăți
ca un bărbat normal.
Așa e.
Mai normal ca niciodată.
De ce spui asta?
Tocmai am aflat dimineață
că nu mai ejaculez "gloanțe oarbe".
Bravo!
Medicii spun că sunt perfect fertil.
Lasă-mă să te felicit primul.
Bun venit în club!
În anumite momente
cred că lumea merită rahatul cu care e împroșcată.
Știu.
Să fim sinceri! Nimeni nu e inocent.
Toată lumea se folosește de alții ca să-și atingă interesele.
Poate da.
Poate nu.
Ai auzit expresia "femeie distrusă"?
Firește.
Eram o femeie distrusă.
Nu mai eram femeie
și nu știam cum să fiu bărbat.
Durează până te obișnuiești.
Habar nu ai.
Nu mă refer la vorbă sau ținută.
Nici la baia în care trebuie să intru.
Cum puteam trăi?
Unde puteam lucra?
Nu știam nicio meserie.
Nu știam să conduc mașina.
Îl urăsc pe nenorocitul ăla că mi-a smuls inima
și mi-a distrus viața.
Merită să moară.
M-am gândit să mă înrolez iar în Echipajul Spațial.
De data asta, ca să devin astronaut.
Era o idee ridicolă, știu.
Îmi aveau profilul. Nu puteam minți.
De la prima privire, am fost catalogată neadecvat.
Doctorul m-a consultat de curiozitate, cred.
Îmi citise cazul.
Eram disperată.
Căutam o cale de revenire.
Fusesem considerată o ciudată toată viața mea.
Acum chiar eram așa.
Eram un cobai.
Îmi pare rău.
- Sigur. - Chiar îmi pare rău.
Mulți oameni mi-au spus cât de mult mă compătimesc.
Nu vreau să mai aud asta.
Dar ce vrei?
Ce vor oamenii?
Iubire.
La naiba cu iubirea!
Un scop.
Un scop?
Nu ai unul?
Lucrez acum la asta.
De ce nu poate fi iubirea un scop?
Prostii de hipioți.
E mai ușor să urăști decât să iubești, nu?
Da.
E mai ușor să distrugi ceva.
Să omori pe cineva.
Ai putea face asta?
Poate.
O ai și tu în privire.
Amărăciunea.
Te poate domina.
Așa e.
Dar, dacă nu mergi înainte,
te trezești într-un mare rahat.
Prin urmare...
În loc să mă înfurii și să-mi arunc la budă toată viața,
am continuat să trăiesc.
Așadar,
mi-am schimbat numele
și am venit la New York.
M-am angajat bucătar,
dar lucram mult și eram plătit ca naiba.
Mi-am cumpărat o mașină de scris și am devenit stenograf.
Ce haios!
În patru luni, am dactilografiat șase scrisori și un manuscris.
Manuscrisul era pentru Real Life Tales, o mare risipă de hârtie.
Idiotul care l-a scris l-a vândut.
Asta mi-a dat o idee.
Am cumpărat un teanc de reviste cu confesiuni și le-am analizat.
Cuvintele veneau cu ușurință.
Așa s-a născut Mama Necăsătorită.
Confesiunile unei Mame Necăsătorite
Acum știi de unde cunosc poziția femeii
în povestirile unei Mame Necăsătorite.
Datorită singurei versiuni pe care nu am vândut-o.
Cea adevărată.
Am câștigat sticla?
Nu e rău.
Asta e tot? Așa se termină povestea?
Mă tem că da.
Cel ce mi-a distrus viața e o stafie. La fel e și fiica mea.
La un moment dat, trebuie să te dai bătut.
Tu te-ai dat?
Nici gând!
Dacă l-aș aduce în fața ta?
Pe cel ce ți-a distrus viața.
Dacă ți-aș garanta
că ai scăpa,
l-ai omorî?
Cât ai clipi.
Știu unde este.
Sunt convins.
Nu glumesc.
De unde naiba ai ști?
Există arhive.
La spital, la orfelinat...
Am verificat peste tot.
Beth Fetherage.
Nu e numele celei care se ocupa de tine la orfelinat?
Beth?
Nenorocitule!
M-ai urmărit?
Nenorocit... Ciudat!
Nu.
Când erai femeie, te chema Jane, nu?
Tu mi-ai spus, dar nu mi-ai spus numele de bărbat.
E John. Apropo, nu e foarte original.
Ești cumva polițist?
Ți-l pot da pe tavă pe individ.
Poți face orice vrei
și îți garantez că nu vei păți nimic.
În regulă. Unde e?
Eu fac ceva pentru tine,
tu faci ceva pentru mine.
Du-te dracu'!
În acest caz,
savurează-ți premiul.
Ce trebuie să fac?
Îți place ce faci?
Deloc.
Nu îți dă nimeni pace, nu?
Mi-ai ascultat povestea?
Da. Ai excelat în timpul instructajului.
Ai excelat.
Ai abilități pe care nu ai avut șansa să le folosești,
iar eu îți pot da această șansă.
Cu alte cuvinte,
eu ți-l pun în față, tu îi faci ce ai chef.
După ce termini, fă ce fac eu.
Dacă nu îți place, renunți.
Nu ești barman, nu?
În niciun caz.
Dar cu ce te ocupi?
Îți voi arăta.
Așa crezi tu.
Nu te mai juca. Spune-mi acum.
Robertson îți va explica mai bine ca mine.
Nu te juca cu mine.
Lucrezi cu Robertson?
Da. El vrea să te ajut.
Faci parte din organizația lui secretă?
Da.
Spune-mi despre ce e vorba.
Începem cu începutul.
Jerry, îmi iau o pauză.
La naiba!
Unde e?
E acolo?
Trebuie să ai încredere în mine.
Cred că am băut prea mult.
Nu te pune cu mine!
Crezi că sunt Detonatorul Amator?
Poate.
Dacă ești tu?
Dacă sunt eu?
Haide!
Asta voiai, nu?
Hai!
I'm my own Grandpa
Pe aici.
Așa.
Hai după mine.
Nu poți fi suficient de precaut.
Ce faci?
Nu e ușor să omori un om.
Oricâtă ură și furie ar avea în suflet,
când trebuie să apese trăgaciul,
mulți nu o pot face.
Vorbești din experiență?
Îți spun adevărul.
Eu nu mă tem.
Adu-mi-l și nu stau pe gânduri.
Foarte bine.
Unde e?
Ai răbdare.
Vrei să-mi cânți?
Da, îți voi cânta trecutul.
E un echipament USFF de transformare a coordonatelor.
Totul e fix.
Cântărește aproximativ șase kilograme, încărcat la maximum.
L-am reglat la greutatea noastră.
Va calcula locația la sosire
și va evita coliziunile materiale.
Deci, ce este?
E un dispozitiv care creează un val temporal.
Poftim?
E o mașină a timpului.
Faci mișto de mine.
Absolut deloc.
Nu te speria, bine?
Hai mai aproape!
Trebuie să stai la un metru.
De ce ai două pistoale?
Nu-ți face griji.
Am făcut asta de multe ori.
Amice, nu te mai juca cu mine!
Nu te mișca, bine?
Inspiră adânc și ține asta.
Ține-o. Așa.
Trebuie să închizi ochii.
De ce să-i închid...
- Ce-a fost asta? - Știu cum e.
E câmpul de distorsiune a timpului.
- Îți vei reveni. - Cum?
Inspiră adânc, bine?
Ce e aici?
Inspiră adânc.
Primele salturi pot fi dure.
- Salturi? - Da.
Suntem în Cleveland, Ohio, 3 aprilie 1963.
Poftim?
E imposibil.
Știu.
În profesia asta, nu-ți permiți să greșești.
Timpul e vital.
Am niște bani pentru tine.
Celor de la Biroul Temporal nu le pasă câți bani cheltuiești.
Nu îi interesează.
Însă nu le plac anacronismele inutile.
Biroul Temporal?
E organizația pentru care lucrezi?
Da. E cea pentru care era să lucrezi și tu.
Unde e Robertson?
În anul 1985.
Ce?
La sediul Biroului.
Ești polițist?
Sunt Agent Temporal, unul din 11.
Prevenim infracțiunile înainte să aibă loc.
Ține! Îmbracă-te cu ele!
De unde știai că acolo sunt haine?
Nu contează. Trebuie să ne pierdem în mulțime.
Ai mai fost aici?
E complicat, înțelegi?
Ba bine că nu.
Amprenta discontinuității temporale
trebuie să fie foarte mică.
Biroul permite variații mici,
dar parametrii sunt foarte exacți.
Orice abatere de la misiune generează încheierea.
Încheierea misiunii?
Încheierea vieții.
De aceea, e vital să reduci conversațiile din acest interval
la minim.
În acest interval.
Bun. Cât de departe poți călători?
Dacă călătorești peste 53 de ani de la punctul zero, în orice direcție,
valul temporal se va dezintegra.
Ce e punctul zero?
Atunci s-au inventat călătoriile în timp.
Mai exact?
Se va întâmpla în anul 1981.
Firește.
De necrezut!
Să înțeleg
că voi fi un Agent Temporal?
Dacă dovedești că poți.
Bine.
Tu ce ai cu individul ăsta?
Încep să bănuiesc că e Detonatorul Amator.
Un lucru e cert. El ți-a schimbat soarta.
După ce îl omor,
mă duci la Robertson
și îmi arăți totul.
De acord.
Bine. Unde e?
Stai!
Te simți bine?
Da.
E la Colegiul Cleveland, la cinci străzi de aici.
Ai uitat? S-a dus să o cunoască pe Jane. Adică pe tine.
Pe tine, cum erai în 1963.
Da, îmi amintesc.
Bine. Super.
Chiar îmi pot schimba trecutul?
Da.
Tu te-ai gândit să-ți schimbi trecutul?
Nu mă abat niciodată de la misiune.
- Niciodată? - Niciodată.
Vin după tine după ce termini.
Stai! Unde pleci?
Nu-ți face griji. Sunt prin zonă.
Pot...
Pot alege?
Firește. Întotdeauna poți alege.
Nu crezi că uneori lucrurile sunt inevitabile?
Da, m-am gândit la asta.
Genul ăsta de viață...
E singuratică?
Nu ai familie.
Nu.
Dar ai un scop.
Ai dreptate.
Îmi cer scuze.
Te-ai rătăcit?
Nu. Caut pe cineva.
Mersi. Aștept.
Se zice că cine așteaptă va avea parte de lucruri bune.
De lucrurile lăsate în urmă de cei care se zbat cu adevărat.
Exact la asta m-am gândit și eu.
Nu e întâmplător.
Nu e deloc întâmplător.
Te simți bine?
Nu mi-am imaginat că vei arăta așa.
Te cunosc?
Ești frumoasă.
Cineva ar fi trebuit să îți spună.
Tocmai mi-ai spus tu.
Dacă vrei să-l oprești pe Detonator,
asta e singura ta șansă.
Haide!
MARTIE - 1975 - NEW YORK
Uneori nu crezi că lucrurile sunt inevitabile?
Ba da. M-am gândit la asta.
Călătoriile temporale te pot dezorienta.
Chiar și salturile scurte te pot zdruncina puțin.
Nu e bine să depășești limita admisă.
Poate deveni problematic.
Inspiră adânc.
E întotdeauna util.
Nu prea ies și nu cunosc oameni.
De ce?
Nu știu. Pur și simplu.
Ai emoții?
Da.
Nu uita să-ți cumperi pălărie, mănuși și jachetă.
E frig în acest anotimp, în 1964.
E o misiune, nu uita.
E diferită decât altele, dar ai sarcini de îndeplinit
și termene de respectat.
Unele sarcini sunt mai ușoare decât altele,
dar e obligatoriu să reușești.
Știai că va veni ziua asta.
Vei reuși.
De ce nu cunoști oameni?
Nu mă pricep la socializare.
Anumite persoane mă antipatizează.
De ce crezi asta?
Nu știu.
Poate te crezi mai bună decât ei.
Poftim?
Te crezi superioară.
Cine naiba ești...
Nu mă cunoști.
Greșesc?
Cunoscătorii știu cel mai bine.
Ai dreptate.
Tu de ce ești superior?
Pot citi mințile altora.
Serios?
Categoric.
Bine. La ce mă gândesc acum?
Te gândești:
"Cursul de maniere nu mă ajută la nimic."
Incredibil!
Te gândești:
"De ce obțin toți ceea ce vor, iar eu nu obțin nimic?"
"M-am săturat să fiu mereu puternică."
Toți ne gândim la asta.
Te prefaci că iubirea
nu are importanță, dar adevărul e
te gândești numai la ea.
Nu e adevărat.
Bine.
Nu mă crezi?
Mă cunoști doar de o oră.
Nu ai fost îndrăgostită.
Nu e treaba ta.
Ăsta nu e un răspuns.
De ce crezi că meriți unul?
Ai dreptate.
Iartă-mă că am fost așa direct.
Ai spus că nu sunt cum ți-ai imaginat.
Ne-am mai întâlnit?
Nu, doar...
Nu știu de ce am spus asta.
Am senzația că ne-am mai întâlnit.
Nu ai avut o viață ușoară, nu-i așa?
Toți avem probleme.
Așa e.
Toți facem greșeli.
Doar că noi doi
am greșit în același mod.
Domnule Robertson, mă bucur să vă revăd.
A trecut ceva vreme.
Așa e.
Din perspectiva ta, bănuiesc că da.
Încă mai călătorești în timp?
Doar cu ocaziile speciale.
Am o bucată din cronometrul Detonatorului Amator.
Ai făcut un salt ilegal. E o infracțiune gravă.
Nu mai contează.
Trebuia să mai încerc o dată.
L-ai prins?
Nu.
Fragmentele de materie lăsate după fiecare salt
nu sunt de nereparat.
În schimb, instalarea psihozei și a demenței
poate avea efecte grave.
Mă simt bine.
Câte salturi ilegale ai făcut?
Unul singur.
Accept pedeapsa.
Parametrii stabiliți de Birou sunt stricți dintr-un anumit motiv.
Aceștia există pentru siguranța noastră.
În orice caz,
am crezut întotdeauna că putem realiza mult mai multe
dacă nu am fi controlați permanent de membrii Consiliului.
Un agent care acționează din afară.
Va îndura atâta durere din cauza mea.
Așa e scris să fie.
Așa a fost mereu.
Ești cel mai în măsură să înțelegi asta.
Șarpele care își mănâncă coada fără încetare.
Ești aici ca să creezi istorie și să influențezi viitorul.
Nu cred că pot face asta.
Înțelege
că nu ești un simplu agent.
Ești un har
ce a fost oferit lumii
prin Paradoxul Predestinării.
Tu ești singurul
care nu are istorie sau strămoși.
Cocoșul.
Trebuie să-ți împlinești misiunea.
Trebuie să depui semințele pentru viitor.
Ne bazăm pe tine.
Ce se va întâmpla când va veni ziua în care nu îmi voi mai ști viitorul?
Atunci, ca toți ceilalți,
vei trăi de la o zi la alta.
Te așteaptă o călătorie lungă.
Se spune că o călătorie de o mie de mile
începe de la piciorușe.
Picioarele mele s-ar odihni.
Bun. Îți acopăr ochii,
ca să nu pățești nimic, bine?
Nu e simplu să călătorești 20 de ani în trecut.
Ține bine copilul.
Ești gata?
Nu uita să inspiri adânc.
Pregătirea e cheia unei călătorii temporale reușite.
Norocul e un reziduu estetic.
13 SEPTEMBRIE 1945
Te-am cazat cu numele Gregory Johnson,
din Warren, Ohio.
Nu te complica.
Amestecă-te în mulțime.
Drum bun, Jane.
Fii puternic, John.
Te așteaptă un viitor strălucit.
Orfelinatul din Cleveland.
24IUN 1963
Rămâi aici.
Unde pleci?
Nu-ți face griji.
Mă întorc repede.
Nemernic bolnav!
M-ai mințit.
A fost alegerea ta.
Care alegere?
Nu o voi părăsi.
Așa e scris să fie.
Așa a fost mereu.
Regret dacă te simți înșelat.
Dar greșim dacă credem că putem schimba anumite evenimente.
Așa cum ai spus chiar tu, anumite lucruri sunt inevitabile.
- Dar o iubesc. - Știu.
Știu.
Acum că ai găsit-o,
știi cine este.
Și înțelegi cine ești tu.
Și poate acum ești pregătit să înțelegi cine sunt eu.
Ascultă-mă!
Șocul va dispărea
și vei fi liniștit știind că aceste evenimente
au loc în ordinea corectă.
Calea pe care ești te va purta la destinație.
Unde anume?
Te duc la Robertson și el îți va arăta totul.
Nu vreau să o părăsesc.
Nu faci asta.
Nu am vrut să o rănesc.
Știu.
Acum știe și ea.
John...
Ascultă-mă! Ai ajuns acasă.
Problemele s-au terminat.
Vei salva milioane de vieți.
Te vei înhăma la cea mai importantă misiune întreprinsă cândva de om.
Te vei descurca excelent. Știu.
A călătorit în viitor 22 de ani.
Nu e obișnuit cu asemenea distanță.
John trebuia să-și dorească asta.
Trebuia să-i fie încurcată viața.
Trebuia să nu aibă nimic ca să realizeze atâtea.
A prevenit o sută de crime atroce.
Și asta datorită ție.
Detonatorul e în libertate.
Am dat greș.
Ai devenit un agent mai bun.
Toți am învățat de la el.
Datorită lui, suntem mai buni.
Organizația nu s-ar fi dezvoltat
dacă nu ar fi existat el.
Vorbești de parcă l-ai admira.
E un terorist.
Nimic nu e simplu,
deși aș vrea să fie.
Ce e asta?
E cronometrul.
Am câteva piste noi.
Când ajungi la destinație,
mașinăria timpului va ieși din uz...
Conform regulamentului.
Ești sigur că vrei să te retragi la New York
atât de aproape de data exploziei?
Da, domnule.
Ai grijă de tine.
Da, domnule.
I'm my own grandpa
Iisuse! Conner!
Uite, îți dau banii înapoi.
Nu vreau banii. Vreau să ascult melodia asta!
Lasă-l, Jerry, să asculte melodia aia idioată!
Apropo, îmi dau demisia.
1200 07IAN 1975
SCOATERE DIN UZ
Deci, asta e tot.
Sunt acasă.
COMANDĂ EȘUATĂ EROARE
ECRAN CRONOMETRU
ORDIN DE CUMPĂRARE
Caută ordinul de cumpărare. Robertson
Astăzi a venit, în sfârșit, ordinul.
Bănuiesc că era inevitabil.
Când vei asculta asta, vor fi trecut șapte ani.
Prima misiune e la fel de importantă ca ultima.
Fiecare ne apropie mai mult de destinația finală.
Vei afla că timpul
are o semnificație diferită pentru cei ca noi.
Timpul îi ajunge din urmă
chiar și pe cei din domeniul nostru.
Am putea spune că suntem înzestrați.
Doamne, ce arogant au sunat aceste cuvinte!
Bine. Reformulez.
Am putea spune
că ne-am născut să facem asta.
Puțini mai folosesc asemenea mașini de scris.
- Îmi dai voie? - Da.
Doar că...
Devin nostalgic când mă gândesc la trecut.
Îmi place.
Și eu.
Se vede.
Ești scriitor?
Am fost, cred.
Te bate gândul să te reapuci de scris?
Da, mi-a trecut prin cap.
- Super! - Da.
Ce scrii?
Confesiuni.
Ca poveștile pentru femei?
Timpul, lubirea și Mama Necăsătorită.
Despre pasiuni, suferințe, gelozie.
Exact acest gen de povești.
- Serios? - Da.
Nu pari genul de bărbat interesat de așa ceva.
Un roman de Jane
Dar de ce par interesat?
E o întrebare crucială.
Văd că te interesează această superbă mașină de scris din anii '40.
Așa e.
A fost instrumentul de lucru al lui Hemingway, Kerouac și Fleming.
Ținând cont că te știu de 30 de secunde,
aș zice că îți place aventura.
Un roman scris în anonimat
Suspansul.
Poate și o doză de romantism.
Și, în mod categoric, ești pasionat de crime.
- E ridicol, nu? - Absolut deloc.
Nu e nicicând prea târziu să fii cine ai fi putut fi.
MARTIE - 1975 - NEW YORK
Caută ordinul de cumpărare. Robertson
Nu e vorba doar de rănile fizice.
Ai fost în mai multe misiuni
decât toți agenții de care m-am ocupat eu.
Riscurile sunt reale.
SUSPECTUL IESE DIN MAGAZINUL DE ELECTRONICE
SE ÎNDREAPTĂ SPRE SPĂLĂTORIE
PROGRAMUL SUSPECTULUI
Fragmentele de materie lăsate după fiecare salt
nu sunt de nereparat.
SPĂLĂTORIA WASH-N-DRY
În schimb, instalarea psihozei și a demenței
poate avea efecte grave.
Mă simt bine.
SUPERMARKET - SPĂLĂTORIE MAGAZIN ELECTRONICE - LOC EXPLOZIE
Călătoriile temporale te pot dezorienta.
SPĂLĂTORIA WASH-N-DRY
Nu e bine să depășești limita admisă.
Poate deveni problematic.
Șarpele care își mănâncă coada
fără încetare.
Eu știu de unde vin.
Dar voi, strigoilor, de unde veniți?
CONFESIUNI ADEVĂRATE CÂND MĂ ATINGE...
Dumnezeule!
Arăți bine.
Mi-a fost dor de tine.
Tu ești Detonatorul?
Nu ne-a plăcut niciodată numele ăsta, ai uitat?
Ești un ucigaș.
Nu. Am salvat mai multe vieți decât aș fi putut
lucrând pentru Birou.
Omori oameni nevinovați.
Sunt nevinovați!
Nu ai dreptate.
Am fragmente de ziar din viitor.
Sunt evenimente care nu s-au petrecut
pentru că le-am prevenit eu.
Am prevenit tragedii și am salvat vieți.
Vezi?
- Ai salvat vieți? - Da. Uite!
Uite! Accidentul chimic din Chicago, 1974.
Șoferul nu a ajuns la muncă dimineața.
Așa au fost salvate 324 de vieți.
Uite! Ce urmează?
Să vedem... 3 aprilie 1991, Hamburg, Germania.
Am salvat 1.861 de vieți.
Jaful de la fabrica de armament Hardshaw, din 1968.
Teroriștii nu au mai venit la fabrică, fiindcă o aruncasem eu în aer!
Am salvat 3.027 de vieți.
Ții și socoteala civililor pe care i-ai omorât?
Vor mai muri 10.000 de oameni la următorul atac.
Ești dezamăgit de mine, nu?
Îmi amintesc.
Dar când se potolește furtuna,
vei vedea că am procedat corect.
Nu voi deveni niciodată ca tine.
Am o curiozitate.
Ai anunțat
că mașina timpului nu a putut fi dezactivată?
Vezi?
Unii spun că e soarta.
Însă noi doi
știm foarte bine
că anumite lucruri sunt predestinate.
Eu te-am creat pe tine. Tu m-ai creat pe mine.
E un paradox, nu?
Dar nu poate fi "parașutat".
Nu?
M-am distrat copios luându-ți-o înainte.
Dar acum ești liber, m-ai găsit
și putem fi împreună.
Nu voi deveni niciodată ca tine.
Nu spune asta.
Suntem niște simple păpuși.
Suntem ca Robertson.
El a plănuit totul!
Ne-a jucat pe degete.
El a așezat piesele de domino.
Noi doar le privim căzând.
Nu voi deveni ca tine
și nu te voi lăsa să-i omori!
Așteaptă!
Ai de gând să duci o viață banală
cu nenorocita aia de Alice de la magazinul de antichități?
Are o pisică idioată
și un semn din naștere scârbos pe șoldul stâng.
Nu știe deloc să gătească.
Ai încredere în mine.
Nu ne va înțelege secretele.
Crede-mă, nu e potrivită pentru noi.
Habar nu ai ce mi se potrivește.
Bine. Nu ne avem decât unul pe celălalt.
Așa a fost dintotdeauna.
Dacă mă împuști,
vei deveni ca mine.
Înțelegi?
Așa se va întâmpla.
Dacă vrei să rupi lanțul,
nu trebuie să mă omori,
ci încearcă să mă iubești, din nou.
Dacă l-aș aduce în fața ta
pe cel care ți-a distrus viața...
Nu te mai gândi la asta.
Putem avea un viitor împreună.
L-ai omorî
ca să salvezi mii de vieți?
Vrei să știi ce facem mâine?
Nu.
Iată-te!
E începutul noii tale vieți.
Poate fi copleșitor
să cunoști viitorul pe care îl vei crea
și scopul vieții tale.
Știi cine este.
Și înțelegi cine ești tu.
Și poate acum ești pregătit să înțelegi cine sunt eu.
Și eu o iubesc.
CÂND VA LOVI DIN NOU?
Va trebui să iei decizii dificile.
Vei influența trecutul.
Ne putem schimba viitorul?
Nu știu.
Singurul lucru pe care îl știu sigur
e că tu ești cel mai bun lucru din viața mea.
Mi-e cumplit de dor de tine.
Sincronizare: Agentuoo7 Subtitrări-Noi Team - www.subtitrari-noi.ro