LUCY
Viața ne-a fost dată acum miliarde de ani.
Ce am făcut cu ea?
Lucy, e foarte ușor.
- Intri și ieși. - Atunci de ce n-o faci tu?
Nu se așteaptă ca tu să-i livrezi servieta.
Îl vom da pe spate. Haide.
- Ce e în ea? - Iubito...
Nu fii paranoică. Ai încredere în mine, nu?
Richard, chiar îmi placi, dar...
Trebuie să am grijă de mine acum.
Nu știu. Trebuie să mă concentrez pe atâtea.
Ce faci?
Mă duc acasă pentru că am examen luni.
Trebuie să fac duș și să studiez.
A doua zi am fost la muzeu și știi ce am descoperit?
Ce?
Pe prima femeie o chema Lucy.
- Trebuie să mă simt mai bine acum? - Da.
- Nu? - Te sun eu, bine?
Bine, bine.
Voi fi sincer.
Nu pot livra servieta, am probleme cu ei, nimic important,
dar dacă ești tu, problema e rezolvată.
Intri acolo, te duci la recepție
și ceri să coboare dl Jang. Coboară,
îți ia servieta, îi dai un zâmbet și gata.
Uită-te! Poți vedea recepția de aici.
Haide.
- Ce e în servietă? - Nu știu. Documente.
- Da? Deschide să văd. - E blocat.
Numai dl Jang are codul. Eu sunt doar distribuitorul.
- Ești plătit să faci lucrul ăsta? - Da, într-un fel.
Cât?
- Acum negociem? - Nu. Cât de mult? Vreau să știu.
1.000 dolari.
Primești 1.000 $ pentru a livra documente?
Nu știu. Durează 10 minute și restul nu e treaba mea.
Nu-i nici treaba mea.
- Ascultă! - Ce?
Hai să-i împărțim.
- 500 mii pentru tine, 500 pentru mine. - Richard, te sun eu.
Ascultă, săptămâna precedentă am venit în același hotel,
cu aceeași pălărie de cowboy...
Problemă rezolvată!
Haide, du-te! O să te aștept.
Lucy, dragă, am făcut-o de sute de ori.
Sunt documente.
E în regulă dacă schimbi persoana. Așa e în țara asta.
Chiar și pălăria mea a fost făcută aici.
Uită-te! Eticheta spune realizată în Taiwan.
- Salutare, cowboy. Dar mulțumesc. - Iubito, te rog.
Richard, trebuie să plec.
- Ce naiba faci? - Îmi pare rău.
Îmi pare rău. Am nevoie de ajutorul tău.
Stai. Scoate-o imediat.
- Nu pot. - Scoate-o imediat!
Doar Jang știe unde-i cheia. Întreabă de el la recepție.
Scoate-o chiar acum!
Îmi pare rău, nu am de ales. Dacă intri repede, ieși și mai rapid.
Nu pot crede că mi-ai făcut asta.
- Totul va fi bine. Ai cuvântul meu. - Cuvântul tău e zero barat!
Valorează 500 mii de dolari. Banii jos.
- Ești un dobitoc. - Arăți minunat.
- Domnișoară, vă pot ajuta? - Da.
Am venit la domnul Jang.
Da.
Cine să spun că sunteți?
Richard.
Richard m-a trimis.
Care este numele tău?
Nu. Richard.
Richard caută un loc să parcheze.
Domnul Jang vrea să știe numele tău.
- Lucy. - Lucy și mai cum?
Pur și simplu Lucy. Dacă doriți...
- Dacă ai putea mai repede pentru că... - Stai puțin, Lucy.
Vine dl Jang. Așteaptă aici.
Pot să stau jos?
Domnul Jang a spus să aștepți aici.
Cred că e mai bine să rămâi aici.
Scuză-mă.
Nu!
Vă rog. Vă rog.
Vă rog, nu știu nimic.
Vă rog. Vă rog.
Vorbiți engleză?
Vorbesc puțin spaniolă.
- Care e numele ei? - Lucy.
Lucy. Eu sunt.
E o mare greșeală.
A trebuit să predau această servietă.
Dacă ați pierdut cheia, doar tăiați lanțul, nu contează.
Vă rog.
Vă implor. Vă rog.
Nu, nu. Nu!
Vă rog.
Bună ziua, domnișoară. Vorbesc engleza. Eu traduc pentru dl Jang.
Spune-i, te rog, că nu am făcut nimic.
Nu știu nimic.
Totul e o greșeală teribilă. Spune-i, te rog.
Da, bine. Așteaptă.
Domnul Jang vrea să știe ce conține servieta.
Nu știu ce e în servietă. Vorbești engleza sau nu?
Vorbesc. Am studiat un an la liceul internațional.
Bine.
Richard mi-a dat servieta pentru tine.
E tot ce știu.
Să-i spui asta, te rog.
Mi-a dat o hârtie cu numere pe ea. Nu știu ce este.
E codul pentru a deschide servieta.
Ce se afla în ea?
Nimic periculos.
Atunci, de ce nu o deschide el?
Nu are încredere în dl Richard.
De ce? Nici eu nu am încredere în el.
Ne-am cunoscut de o săptămână.
Bine, bine.
Dl Jang insistă să deschideți servieta.
Te rog, Doamne, ajută-mă.
Vrea să te grăbești. Are alte lucruri de făcut.
Descrie conținutul.
Sunt patru saci de praf albastru. Poate praf violet. Arată nasol.
Este amuzant?
Domnul Jang vrea să vă ofere un loc de muncă.
Loc de muncă?
Nu vreau un loc de muncă.
Viața a început aproximativ acum un milion de ani.
A trebuit să așteptăm 400.000 de ani
pentru a vedea primele celule nervoase.
Atunci începe viața pe care noi o știm.
Informația cerebrală are doar câteva miligrame.
Încă nu se poate determina un semn de inteligență.
Reacționează mai mult ca un reflex.
Un neuron, ești în viață.
Doi neuroni, te miști.
Și în mișcare lucruri interesante încep să se întâmple.
Fauna de pe pământ datează de milioane de ani.
Cele mai multe specii utilizând 3-5%
a capacității cerebrale.
Dar până când nu am ajuns ființe umane,
situați în partea de sus a lanțului trofic,
nu am folosit mai mult capacitatea creierului.
10% nu pare mult,
dar e suficient dacă vedem ce am realizat.
Acum să discutăm despre un caz special.
Exista o singură ființă vie ce-și folosește creierul
mai bine decât noi.
Delfinul.
Se estimează că acest animal incredibil...
utilizează până la 20% din capacitatea cerebrală.
În special...
acest lucru îi permite...
un sistem de eco-locație
mai eficient decât orice fel de sonar
conceput de omenire.
Dar delfinul nu a inventat sonarul, l-a dezvoltat natural.
Și aceasta e o parte importantă...
a reflecției filozofice pe care o avem astăzi.
Noi, prin urmare, putem spune
că oamenii sunt mai preocupați de...
"a avea" decât de "a fi".
Lucy.
Ce mi-ai făcut la stomac?
Nimic. Doar o linie mică orizontală.
A mers foarte bine și...
într-o lună cicatricea va fi aproape invizibilă.
Veți avea posibilitatea de a merge la plajă vara viitoare.
Nu-mi pasă de cicatrice.
Vrei să știi de ce te-am deschis?
Relaxează-te. Nu ți-am recoltat organele.
Am pus un pachet în stomac.
Un nou medicament pe care copii europeni îl vor iubi.
- Ai încredere în mine. - Ce este?
În terminologia științifică e CPH4.
Nu sună foarte atrăgător, dar...
Încă lucrăm pentru a găsi ceva mai atractiv.
Vreo sugestie?
Bine ați venit! Intrați.
Splendid!
Minunat!
- Ce mai faceți? - Foarte bine.
Ei bine...
În primul rând, multe mulțumiri
că participați la această afacere
care sunt sigur că va merge perfect.
Aici sunt biletele cu care vă veți întoarce în următoarele 24 de ore.
Acum, la sosire...
Veți fi primiți de oamenii noștri. În schimb noi ne vom recupera marfa.
Și poate redescoperiți libertatea pe care o meritați.
Trebuie să vă amintesc că oricine ar încerca
să avertizeze sau să se predea poliției,
avem numele și adresele familiilor voastre.
Până și verii mai îndepărtați.
Ei bine...
contăm pe discreția dvs absolută.
Domnilor, doamnă...
Permiteți-mi să vă doresc o călătorie bună.
- Îl vei vinde? - Asta e afacerea noastră.
Dar pentru ființe primitive ca noi,
viața pare a avea un scop unic.
De a câștiga timp.
Și trecerea prin timp
pare că este, de asemenea, singurul scop adevărat
al celulelor corpului nostru.
Pentru a atinge acest obiectiv, masa de celule
a ființei umane
are doar două opțiuni.
Nemurirea sau reproducerea.
Dacă mediul nu este suficient de favorabil sau cultivat...
Celula ar alege nemurirea.
Cu alte cuvinte, autonomie și auto-gestionare.
Pe de altă parte,
dacă mediul este favorabil...
va alege să se reproducă.
În acest fel, atunci când mor...
predau cunoștințe și informații esențiale
celulei următoare, care va da alteia și așa mai departe.
Această cunoaștere și învățare...
poate fi transferată prin timp.
Bine, bine. Stai calmă.
Trebuie să prețuiești viața. Nu te gândi. Ia avionul.
Ia avionul și pleacă de aici. Singurul lucru important e de a economisi timp.
Nu încerca nimic. Stai calmă. Ești în viață.
Ești în viață. Este singurul lucru care contează.
Economisește timp.
Nu am chef.
Să ne imaginăm două minute cum ar fi viața noastră
dacă am putea avea acces, să zicem, până la 20%
din capacitatea creierului nostru.
Această primă etapă ne-ar da acces
și control asupra corpului nostru.
- Domnule? - Da.
A fost dovedit științific?
În prezent, vorbim ipotetic.
Recunosc.
Dar, dacă vă gândiți, e probabil să realizați
că grecii, egiptenii și indienii
au cunoscut celula cu secole înainte de inventarea microscopului.
Și ce să spunem despre Darwin?
Toată lumea l-a luat de prost
când a înaintat teoria evoluției.
De noi depinde să impunem reguli și legi.
Și să mergem de la evoluție la revoluție.
100 de miliarde de neuroni per om.
Din care doar 50% sunt activi.
Există mai multe legături în corpul uman
decât există stele în galaxie.
Posedăm o rețea de informații gigantică
la care nu avem aproape niciun acces.
- Domnule? - Da.
Și care va fi următorul pas?
Următoarea etapă va fi posibil să controlăm alte persoane.
Dar pentru asta ar trebui să avem acces la cel puțin 40%
din capacitatea creierului nostru.
După controlul nostru și al altora...
putem controla materia.
Dar acum intrăm în capitolul de science fiction.
Și nu știm mai mult decât un câine ce observă luna.
- Scuzați-mă, domnule. - Da.
Ce s-ar întâmpla, dacă pentru un motiv oarecare,
cineva ar avea acces la 100% din capacitatea creierului nostru?
- 100%? - Da.
N-am nici o idee.
- Vorbești engleza? - Nu.
- Vorbești engleza? - Da.
- Du-mă la spital acum. - La spital.
Spitalul General Tingjhou
- Spital. - Așteaptă-mă.
Te rog, domnișoară?
- Domnișoară! - Am nevoie urgentă de ajutor.
Nu poți fi aici. Operăm.
Te rog, ieși.
Oricum nu puteai să-l salvezi.
Tumora a invadat cortexul.
Cineva a pus o pungă de droguri în mine. Vreau s-o scoateți.
Are scurgeri.
Faceți-o acum!
Trebuie să-ți administrez un anestezic local.
Nu te mai obosi.
Bine.
Bine, calmează-te, te rog.
Pune arma jos.
Am venit la tine.
Bine?
- Te superi? - Nu.
- Alo? - Mamă?
Lucy, mă bucur să te aud.
Dar ce oră este acolo?
Nu știu. Este noapte.
Stai să închid cealaltă linie.
Trebuie să intru înăuntru.
Am revenit. Nu te distrezi prea mult, nu? Ai promis că vei avea grijă de tine.
Încerc, mamă, încerc.
Îți mulțumesc pentru telefon.
Tatăl tău va fi supărat că nu a vorbit cu tine. E în Virginia.
De obicei ne sunai dimineața.
- Mamă? - Da?
Simt tot.
Ce vrei să spui, draga mea?
Spațiul... aerul...
Vibrațiile...
Oamenii...
Pot simți gravitatea.
Pot simți rotația Pământului.
Căldura părăsindu-mi corpul.
Sângele din vene.
Îmi pot simți creierul.
Cele mai profunde părți ale memoriei mele.
Scumpo, conexiunea nu e foarte bună. Nu te-am auzit bine.
Ce-ai spus despre memorie?
Durerea din gură.
Îmi amintesc sentimentul
când puneai mâna pe fruntea mea, atunci când aveam febră.
Îmi amintesc textura pisicii atât de moale.
Pisică? Ce pisică dragă?
Siameza cu ochi albaștri și coada ruptă.
Nu-i posibil să-ți amintești asta. Abia aveai un an.
Îmi aduc aminte de gustul de lapte din gură.
Sacul embrionar.
Lichidul.
Iubito, despre ce vorbești?
Am vrut doar să vă spun că vă iubesc.
Draga mea...
Și vreau să vă mulțumesc...
... pentru cele o mie de săruturi ce le simt pe fața mea.
Te iubesc, mamă.
Și eu te iubesc, draga mea.
Mai mult decât orice pe lume.
Cât a mai rămas?
500 de grame.
De cât timp va avea nevoie corpul meu să elimine restul?
Ca să-ți răspund, trebuie să știu ce este.
- Pot? - Continuă.
CPH4.
Spune-mi despre el.
Produs de gravidă atunci când copilul este încă în uter.
În cantități mici, pentru un copil are puterea
unei bombe atomice.
E toată energia necesară pentru a crea oase în corpul său.
Am auzit că au încercat să facă o versiune sintetică.
Nu mi-am dat seama că au reușit. În cazul în care într-adevăr e CPH4,
în astfel de cantitate ești norocoasă că ești încă în viață.
Nu pentru mult timp.
Diminețile sunt întotdeauna un proces dureros.
Ca atunci când ești un copil și oasele cresc și se răspândesc.
Îmi amintesc când propriile mele oase au crescut.
Mușchii sub piele.
Totul este diferit acum.
Sunetele sau muzica pe care eu le pot înțelege.
Ca lichidele.
E amuzant, am fost îngrijorată de ceea ce am fost și ce am vrut să fiu.
Și...
Acum, că am acces la toate secțiunile de creier
văd lucrurile în mod clar și îmi dau seama
că ceea ce ne face să fim noi e primitiv.
Sunt toate obstacole.
Înțelegi?
Ca și durerea de nesuportat.
Îți blochează înțelegerea.
Acum știi doar cum e durerea.
Unde sunt ceilalți care transportau droguri?
Am nevoie de restul.
Pentru scopuri medicale.
BERLIN
Berlin?
PARIS
Paris?
ROMA
Roma?
Vă mulțumesc pentru împărtășire.
- Bună seara, domnule profesor. - Salut.
- Cinați în seara asta? - Cred că nu. Sunt epuizat.
- Odihnă liniștită. - Mulțumesc.
M-ai speriat de moarte că loveai ca un nebun.
Mi-ai lipsit.
Și tu.
- Ți-ai pierdut cheile? - Nu.
- Îți pot împrumuta laptop-ul? - Da, desigur.
Ieri am avut audiție. Marfă.
Te vei uita toată ziua? Că nu dau doi bani pe pălăvrăgeala în chineză.
Cine înțelege chineza? Eu nu înțeleg.
Și mi-au spus că mă vor suna. Nici măcar nu au primit numărul.
Cu excepția tipului ăstuia. Nu e chinez.
Lucrează în agenție și e drăguț. E drăguț, Dumnezeule.
Este cel mai dulce dintre toți. Are el ceva.
Dumnezeule, fundul lui... Să-ți vorbesc despre asta.
Nu ai să ghicești unde m-a dus.
Four Seasons, Royal Suite, și am făcut sex toată noaptea.
Îmi pare rău, vorbesc despre mine. Ce faci? Ce face Richard?
Este mort.
Sunteți nebuni. Mă duc să fac un duș.
Samuel Norman
Da?
Profesore Norman, numele meu este Lucy.
Am citit toate cercetările dvs asupra creierului uman. Trebuie să ne vedem.
Toate cercetările mele?
Mă bucur domnișoară, dar mi se pare greu de crezut.
Cred că am scris în jurul...
6.734 de pagini, îți pot spune tot pe de rost.
Ești una din prietenele lui Emily?
Pare a fi una dintre glumele ei nesărate. E cu tine?
Nu, sunt singură.
Cine ești tu?
Doar ți-am spus.
Lucy. Corect? Da, îmi pare rău.
Am citit teoria ta cu privire la utilizarea capacitații cerebrale.
E oarecum în stadiu incipient, dar ești pe drumul cel bun.
Mulțumesc.
Profesore, celulele mele se reproduc cu o viteză extraordinară.
Șapte milioane pe secundă.
Am probleme să evaluez data exactă a morții mele,
dar cred că e în mai puțin de 24 de ore.
Ce vrei să spui?
Teoria ta nu este teorie.
Am absorbit o mare cantitate de CPH4 sintetic.
Și-mi permite să utilizez 100% din capacitatea creierului meu.
Acum sunt la 28% și ceea ce ai scris este adevărat.
Odată ce creierul ajunge la 20%
se deschide și se extinde. Nu mai sunt obstacole.
Cad ca piesele de domino. Îmi colonizez creierul.
Ei bine... nu știu... ce să spun...
E adevărat că am lucrat la această teorie de 20 de ani,
dar totul e doar ipotetic
și ideile de cercetare n-am crezut că nimeni va...
Vă puteți controla metabolismul?
Da.
Pot controla corpurile altor oameni.
De asemenea, pot controla undele magnetice și electrice.
Nu toate. Numai elementele de bază.
Televiziunea.
Telefonul.
Radioul.
E uimitor.
Nu simt durere...
Frică...
Dorință...
Tot ceea ce ne face oameni se destramă.
Cu cât mă simt mai puțin om...
toate aceste cunoștințe despre...
tot...
fizică cuantică, matematică aplicată,
capacitatea infinită a nucleului celulelor,
toate aceste cunoștințe se răspândesc în creierul meu.
Nu știu ce să fac.
Dacă mă întrebați pe mine ce să faceți...
Știți...
Gândiți-vă la natura vieții.
Vreau să spun, de la început.
Dezvoltarea primei celule...
care a fost împărțită în două celule.
Tot acest scop al vieții...
... e să lăsăm mai departe ce am învățat.
Nu exista un scop mai mare.
Deci, dacă mă întrebați pe mine ce să fac cu toate aceste cunoștințe, aș spune...
... dați-le mai departe.
E ca și cum fiecare celulă în parte...
... călătorește prin timp.
Timp...
Da, desigur.
Voi fi la ușa ta în 12 ore.
- Pleci? - Da.
- Ce este? - O rețetă.
De când ai început să scrii în limba chineză?
- De acum o oră. - Nu înțeleg nimic.
Rinichii nu funcționează eficient și ai probleme cu ficatul.
Trebuie să faci unele schimbări.
Ia acest tratament, fă exerciții, mănâncă organic și vei fi în regulă.
Aseară la ora 23 o femeie a împușcat mortal un pacient.
S-a întâmplat la Spitalul General.
Suspectul este o blondă, de înălțime medie.
Poliția a dat-o în urmărire.
Este înarmată și periculoasă.
Da?
O americancă ce vine din Taiwan...
- Spune că are informații... - Preiau eu.
Bine. Înregistrăm.
Am informații importante. Trebuie să vorbesc cu cineva din conducere.
Ești norocoasă. Vorbești cu responsabilul din acest birou.
Dar s-o luăm cu începutul. Cum te cheamă?
Ascultă-mă Pierre Del Rio. Coboară de pe birou, stai pe scaun,
ridică pixul roșu din stânga ta și fă tot ce îți spun.
Nu sunt camere. Grăbește-te. Nu am timp de pierdut.
Spune-mi.
Îți dau detaliile a trei persoane ce sosesc în Europa.
Fiecare poartă 1 kg de droguri.
Vreau să-i arestezi și să colectezi substanța. Am nevoie mai târziu.
În ce format sunt drogurile? Batoane? Capsule?
Praf. Ambalate în pungi de plastic, în interiorul stomacului lor.
Poftim?
Fiți atenți atunci când le scoateți. Produsul e foarte puternic.
Crede-mă.
Ai primit?
Da.
Bine.
Mă bazez pe tine.
Ei bine?
Urmați-ne. Pe aici.
Domnule, veniți cu noi.
Bună ziua, domnule. Urmați-ne, vă rog. Pe aici.
- Del Rio. - Căpitanul Marco Bretsi.
Spune-mi.
L-am prins pe tip.
Mulțumesc. Vă vom trimite actele de transfer.
Gata. I-am prins pe toți trei.
Doamnelor și domnilor, suntem gata de aterizare.
Domnișoară, trebuie să vă rog să vă închideți computerul.
Ar trebui să te ștergi la nas.
- Ce? - Un pahar de șampanie, te rog.
Da, desigur.
Domnișoară, șampania dvs.
Mulțumesc.
Îmi pare rău, dar trebuie să închideți masa.
Sigur.
Pentru cunoștințe.
Dacă mediul nu este suficient de favorabil sau cultivat...
Celula ar alege nemurirea.
Cu alte cuvinte, autonomie și auto-gestionare.
Ocupat.
Domnișoară, te rog, deschide ușa!
Domnișoară!
Fă ceva!
Deschide ușa, te rog!
Domnișoară, te simți bine?
Spune ceva!
A avut o cicatrice pe burtă?
Da, una recentă.
Cum se simte?
Doarme. Cu ce am injectat-o nu va fi capabilă să se trezească.
- Doctore, pacientul s-a trezit. - Ești sigură?
Da, s-a așezat pe pat.
- Ea este. - Ești sigur?
Da.
Domnișoară, nu vă mișcați.
Trebuie să vorbesc cu tine în particular.
Mâinile sus, vă rog.
Ai pachetele?
Da.
- Unde sunt? - În siguranță.
Aici. În Paris.
Este mai sigur în mâinile mele.
Nu lăsa mașina aici. Parcheaz-o în spate.
Ca polițist vezi multe lucruri ciudate.
Voi fi sincer cu tine.
Ce ai făcut înainte, m-a speriat.
Cu toți aruncați pe jos. Ar trebui să îmi fac griji?
- Nu. - Bine.
- Te deranjează? - Nu.
Ce e asta?
Conduc eu.
Nu, nu. E o mașină de poliție!
Nu e posibil, doamnă. E o mașină de poliție.
Bine.
Domnul. Scuzați-mă, domnule.
- Trebuie să vorbesc cu cineva. - Poliția.
Sunt un cetățean german și cer să văd un avocat.
- Mă duc să văd ce fac la chirurgie. - Bine.
Nu te mișca.
- Întotdeauna conduci așa? - N-am mai condus vreodată.
Minunat.
- E sens unic. - Am întârziat.
- Putem fi morți. - Nu murim cu adevărat.
Îmi pare rău, domnule, nu mă simt bine.
- Îl voi avertiza să nu ne urmeze. - Nu te obosi.
Căpitanul Daniel, te rog...
Jos!
Dă-mi cheile.
Deschide-o.
Să mergem.
Nu cred că vă pot fi de ajutor.
Ba da.
De ce?
Un memento.
Mergem?
Unde mergem?
Drept și prima la stânga.
Bine.
- Profesore. - Mulțumesc.
- Alo? - Lucy.
Ea este.
Ce faci?
- Ești în Paris? - Da.
Bine, bine.
Eu nu mai sunt la hotel.
Am venit la universitate pentru a găsi
câțiva colegi pentru a discuta despre cazul dumneavoastră.
Niște experți în domeniu.
- Și foarte loiali. - Am încredere.
Mulțumesc. Veți avea posibilitatea de a veni la universitate?
- Mă bucur să te cunosc. - La fel.
- Căpitan Del Rio. - Ce mai faci?
Să vă prezint colegilor mei.
Profesorul Cantier, neurochirurg.
Îi știu pe toți.
Desigur.
Domnilor, ea e Lucy.
Prima femeie care a...
Vreau să spun... v-am pomenit mai devreme.
Lucy e un mister pentru mine.
A deblocat unele părți ale creierului.
A obținut acces la zone ale creierului neexplorate anterior.
Are abilități.
Ne poți da un exemplu?
Fiica ta, Gabriela, 6 ani, a murit într-un accident de mașină.
O mașină albastră cu scaune din piele.
O pasăre asiatică atârnată la oglindă.
Vin pe aici. Poți asigura camera?
- Trebuie să mă concentrez. - Sigur.
Cum ai accesat toate aceste informații?
Cu stimuli electrici.
Fiecare celulă comunică cu restul.
Schimbă 1.000 biți de informație pe secundă între ele.
Celulele sunt grupate și creează o rețea de comunicare.
Care formează materia.
Celulele combinate iau o formă.
Se deformează, remodelează.
Nu contează. Totul e la fel.
Oamenii se considera unici
prin urmare se bazează pe unicitate în teoria existenței lor.
Unu este unitatea lor de măsură.
Dar nu este.
Toate sistemele sociale puse în ordine
știu că unu plus unu e egal cu doi.
Dar, unu plus unu niciodată nu a fost egal cu doi.
De fapt, nu există cifre sau litere.
Am codificat existența noastră pentru a o aduce la mărime umană
pentru a o face mai ușor de înțeles.
Am creat o scară să uităm că universul e fără fund.
Dar dacă oamenii nu sunt unitatea,
iar lumea nu e guvernată de legi matematice,
ce guvernează toate astea?
Vedeți o mașină ce merge pe stradă.
Dacă mărim viteza imaginii la infinit...
... mașina dispare.
Deci, ce dovezi avem pentru existența sa?
Timpul oferă legitimitate existenței.
Timpul este singura unitate adevărată de măsură.
E dovada pentru existența materiei.
Fără timp...
... nu existăm.
Timpul este unitate.
Nu-i putem ține mult timp.
Atunci e timpul să mergem.
Sigur ai nevoie de doze puternice?
Mă tem că nu vei supraviețui.
Unele celule vor lupta
și își vor apăra integritatea până la final.
Pentru a putea obține ultimele mici procente trebuie să-l provoc
să deschidă nucleul celulelor.
Toate aceste cunoștințe, Lucy...
Eu nu sunt sigur că umanitatea e gata pentru asta.
Suntem conduși de setea de putere și profit.
Este în natura omului.
Poate cauza instabilitate și haos.
Ignoranța aduce haos, nu cunoașterea.
Voi intra în calculator și voi descărca toate cunoștințele mele.
Voi găsi un mod de a avea și tu acces.
Da.
Sper să merităm sacrificiul tău.
Nimeni nu mișcă!
Înțelegeți engleza?
Ce face?
Caută energie și materie.
Încearcă să se conecteze cu calculatoarele noastre.
Doamne, ce se întâmplă?
Ce creează?
Presupun că un calculator de ultimă generație.
Băi!
Uitați-vă. Calculatorul se mișcă.
Unde este?
Sunt peste tot.
Viața ne-a fost dată acum miliarde de ani.
Acum știu ce să fac cu ea.
---=== S F Â R Ș I T ===---