ТЕОРИЯТА НА ВСИЧКО
Превод Teddy SubsTeam bukvi.bg ®
Bulgarian Translator Zone SubsTeam bukvi.bg ®2015
Кеймбридж, Англия, 1963 год.
Хайде! Хайде, старче!
Мисля, че ще закъснеем.
Подпали ракетата, Браян.
Браян намира отвор!
Не се бъркай! - Последните минути на Хокинс!
Мерси, Браян!
Бавен си, старче! Прекалено бавен.
Първо да си намерим нещо за пиене.
Ами ако тайната на Вселената е свързана със секса?
Защо да не е тема за докторантурата ти? Физика на любовта.
Това е в твоя обсег, Браян. - Не и напоследък.
Ще те изключат, ако не решиш, нали знаеш?
Познавам всички тук, които са... Чудесно.
Господи! Учени!
Спокойно, не е нужно да оставаме дълго. Изглежда скучно до смърт.
Скучни са. - Кой е това?
Кой? О той ли?
Странен е. Обаче смята да забрани бомбените походи.
Готина... Много готина.
А, там е Дейвид. Дейвид? - Даяна?
Здравей. - Здравей.
Наука? - Изкуство.
Английско. - Френско и испанско.
Ами ти? Какво?
Космолог. Аз съм космолог. - Какво е това?
Като религия за интелигентни атеисти. - Интелигентни атеисти?
Не си религиозна, нали?
АЦ.
Английска църква. - Англия, да.
Е, все някой трябва да е.
Тогава космолозите какво почитат? - Какво почитаме?
Само едно уравнение може да обясни всичко във Вселената.
Наистина? Какво е уравнението?
Това е въпросът.
Много добър при това. Все още не съм много убеден.
Но смятам да разбера.
Тогава защо си в Оксфорд?
Защото последните изпити са такава каша, че изпитващите ме уредиха за Вайва,
и ми казаха, че ако ида втори... - Какво е Вайва?
Нещо леко ужасяващо нещо на четири очи.
Интервю? - Разпит.
Казах, че ако ми дадат втори клас квалификация,
ще остана с тях в Оксфорд за изследванията си,
но ако ми дадат първи, трябваше да отида в Кеймбридж,
и нямаше повече да ме видят.
Дали са ти първото. - Да, първото.
Разбира се. - Това парти е истинска смърт.
Хайде, уредих ти транспорт до вкъщи.
Хайде, Джейн!
Беше ми приятно да си поговорим. - Да.
И...надявам се да намериш уравнението си.
Да...
Чао. - Чао.
Стивън! - Добре.
Е, ето ви малко предизвикателство
относно докторското ви начинание... каквото и да е то, г-н Хокинг.
Раздайте ги.
Нещо, което да раздели мъж от момче, жито от плява,
майсторите от посредствените, уникалните от фалшивите.
10 въпроса всеки по-труден от предишния.
Успех, ще ви трябва. Да се видим в петък от 15:00?
Това ще ме вкара в болница.
Добре! Греби! Греби! Греби!
Греби, Браян! Давай!
Греби, Браян! Давай! Греби!
Само така, Браян!
Може ли още две от тези?
И малко дребни за телефона, сър. - Да.
Заведи я на среща. - Джейн.
Няма да познаеш кого видях онзи ден... Карълайн!
Мисля, че беше на среща, много странно.
Каква е вероятността?
Сравнително ниска.
Това... Това е Стивън.
Играеш ли крокет? - Крокет?
Напоследък не. - Неделя сутринта.
Всъщност съм заета неделните сутрини.
О... Той.
Добре.
Хайде, ставай. Колко реши?
Добро утро, Браян. - Добър ден, Стивън.
Колко от въпросите направи? - Браян, не знам за какво говориш.
Колко от въпросите на Шама направи?
Николко. - Не успя ли?
Ще ги правя после. - Даже не си ги погледнал.
Наясно ли си, че доброволно си се заел с докторска степен?
В най-престижния колеж в Англия. - Да.
Помислих, че си проспал въведението.
Браян?
Какво? - Ще изплющиш ли някой Вагнер?
Разкарай се!
Влез, Стивън. - Съжалявам.
Майкъл, толкова е нечетливо, че не мога да разбера колко е грешно.
И Браян, това е просто недоумяващо!
Ти изобщо опита ли? - Съжалявам.
Разписание на влаковете.
Крайно неприемливо. За миналия месец са!
Вижте отзад, имах инцидент.
Успях само с девет.
Ами... Слава Богу... обаче...
Девет?
Влез.
О, Стивън, седни.
Исках да си поговорим за темата ти.
Всички сме загрижени какво ще избереш.
Не мога да реша.
Имаш ли идеи? - Не.
Тук Джей Джей Томпсън открива електрона,
а Ръдърфорд разделя атома.
Една от най-големите награди в тази професия е,
че не се знае от къде ще се появи следващия голям скок, или от кого.
Идният петък ще водя няколко заслужили абсолвенти в Лондон
на среща-разговор с математика Роджър Пенроуз.
Ела... Ако искаш.
И затвори вратата на излизане.
Значи никога не си ходил на църква?
Веднъж. - Мислиш ли за промяна?
Имам малък проблем с диктаторското небесно пространство.
Какво ще правиш по обед? Мама прави хрупкаво печено.
Джейн, какво учиш?
Изкуство.
Благодаря.
Френско и испанско с надежда за докторска степен накрая.
Целенасочена. - Средновековна поезия на Иберийски п-в.
Средновековни поети... Кои художници харесваш?
Харесвам Търнър. - Търнър, сериозно?
Все имам чувството, че си е оставил рисунките на дъжда.
И... Уилям Блейк.
Джейн, опитай виното ми от бъз. - Да, благодаря.
Не го докосвай, Джейн! - Благодаря, майко!
Стивън не харесва домашното ми вино. Еснаф.
Ще ти дам няколко бутилки.
Значи, Стивън, отишъл си на църква с добро момиче.
Сега по-свят ли се чувстваш?
Определено като светец... Благодаря.
Не каза защо не вярваш в Бог.
Физик не може да позволи сметките му да бъдат разклащани от вяра в Създател.
Звучи повече като упрек към физиците, а не към Бог.
Бяло или червено?
Джейн, бяло или червено месо? - Бяло.
Каня Джейн на пролетния бал.
Сериозно? Впечатлявщо! Но ще ти се наложи да танцуваш, Стивън.
Направете път на маминото синче.
Здравей.
Съжалявам. - Добре ли си?
Да танцуваме ли? - Не.
Не.
Това е феномен, който обичам да гледам, но не мога да съм част от него.
Съгласна. Кой би искал да танцува? - Сериозно. Не танцувам.
Тогава няма да танцуваме.
Виждаш ли как ръкавелите на мъжете
и вратовръзките им блестят повече от роклите?
Да. - Знаеш ли защо?
Защо? - Тайд.
Праха за пране?
Флуоресценцията се улавя от УВ светлината.
Защо знаеш това?
Когато звездите се раждат и когато умират,
те отделят ултравиолетова радиация.
Ако можехме да видим нощното небе в УВ светлина,
тогава почти всички звезди биха изчезнали
и всичко, което бихме виждали, ще са зрелищно раждане и смърт.
И мисля, че би изглеждало... - Ето така.
Тогава защо? - Защо какво?
Защо испанска средновековна поезия? - Обичам пътуване във времето...
... като теб.
Има ли определени периоди, които би искала да видиш?
Двайсетте. - Бурните 20 години?
"Търси, не се учи от звездни мъже, които преследват с оптично стъкло
извиващия се път на умиращите звезди."
Браво!
"В началото бе раят и земята,
и земята нямаше форма,
а мракът бе начело на дълбините."
Ще танцуваш ли с мен?
Хайде, Стивън! Размърдай се!
Какво ти става? Ела тук.
Звезда, повече от три пъти по-голяма от Слънцето,
би завършила живота си как? С колапс.
Гравитационните сили на цялата й маса,
превъзмогващи електромагнитните сили на атомите и ще се срути навътре.
Ако звездата е достатъчно голяма, колапсът ще продължи,
създавайки черна дупка, където изкривеното време-пространство
е толкова голямо, че нищо не може да избяга. Дори светлината.
Тя се смалява...смалява.
Звездата всъщност става по-плътна, щом атомите и частиците
буквално се смачкват на все по-малко пространство.
И тук какво ни остава?
Сингулярна точка на време и пространство.
Времето и пространството спират.
Какво ще стане, ако приложиш теорията на Пенроуз за черните дупки към Вселената?
Ако Айнщайн е прав за теорията на относителността,
то вселената се разширява. - Да.
Ако времето се върне назад, вселената ще се смали.
Добре. - Значи...
Ами ако аз върна целия процес назад,
за да видя какво е станало в самото начало на времето?
Самото начало на времето? - Да.
Вселената все по-малка, все по-плътна и по-гореща като...
Докато връщаш часовника.
Всъщност ти го връщаш. - Връщам часовника.
Това ли правиш? Връщаш часовника назад.
Точно така.
Продължавай, имаш доста да връщаш.
Ще падна. - Трябва да стигнеш до началото.
Трябва да се върнеш, продължавай!
Докато не стигнеш...
Сингулярна точка.
На време и пространство. Вселената е родена от черна дупка.
Продължавай. - Как така? Преди началото на Вселената?
Не, не! Продължавай, развивай изчисленията!
Натисни възможно най-силно. Натискай!
Колко по-силно можеш. - Правя го.
Какво... Броя... едно, две...
Добре, добре.
Четвърти пръст, четвърта щипка.
Нарича се амиотрофична латерална склероза.
Прогресивно неврологично заболяване, което разрушава мозъчните клетки,
контролиращи мускулната активност като...
говоренето, вървенето,
дишането, преглъщането.
Сигналите, които мускулите трябва да получат, са разрушени.
Резултатът е постепенно разпадане на изтощените мускули.
Накрая контролът над движението е...
загубен... напълно.
Продължителност на оставащия живот е две години.
Нищо не мога да направя.
Ами мозъкът?
Не е засегнат, мислите ви няма да се променят.
Само... това...
Накрая никой няма да знае какво е.
Съжалявам много.
Добре дошли в седмичния епизод на "Природен свят",
където днес ще изследваме странната хибернация
на редкия физик от Кеймбридж, когото виждаме в забележителна перушина..."
Как си? Какво казаха? Как ти е китката?
Болен съм, Браян.
Венерическа ли...Стивън?
Имам амиотрофична латерална склероза.
Аз не..
Болестта на Лу Гериг, бейзболен играч.
Извинявай, изостанал съм в изследването
на двигателни, свързани с бейзбола болести.
Остават ми две години. - Моля?
Звучи странно, изречено на глас, нали?
Какво? Как така?
Какво, какво казаха? Аз, наистина...
Ще ме оставиш ли?
Аз само да те развеселя... Не исках, аз...
Върви.
Стивън, на телефона. Момиче е.
Доскоро. - Да.
Тя чака.
Стивън?
Джейн! - Браян.
Съжалявам... Аз...
Защо не поседнеш?
Извинявай. Видях Стивън.
Знаеш, че беше в болница...
Нещо образователно ли е?
Много.
Джон има връзка с Марта.
Тя обича Алън, а аз мисля, че Алън е хомо, заради цвета на блузата му.
Опитвам да намеря математическата вероятност за щастие.
Близо ли си? - Нещо от нула, но още не съм близо.
Стивън. - Той тъкмо излезе. Беше тук одеве.
Не го прави.
Върви!
Крокет.
Играй с мен.
Махай се!
Ако не станеш и не играеш с мен...
Няма да се върна повече...
Никога.
Хайде.
Сега може да ме оставиш. - Ще говориш ли, или не?
Просто си върви. - Това ли искаш?
Да, това искам, моля те. Ако ти пука за мен, моля те, върви си.
Не мога. - Остават ми две години.
Трябва да работя. - Обичам те.
Ти, ти си стигнала до грешно заключение.
Искам да сме заедно, колкото можем.
Ако не е за дълго, така било писано.
Не знаеш какво предстои. Ще засегне всичко.
Очилата ти са винаги мръсни.
Така.
По-добре е, нали?
Да.
Така е.
Време!
Време, това ли е темата ти?
Някакъв аспект по-точно? - Време.
Влез, влез.
Не мисля, че осъзнаваш какво предстои, Джейн.
Животът му ще е много кратък.
Така че внимавай.
Тежестта на науката е срещу теб.
И това няма да е битка, Джейн.
Ще бъде много тежка загуба...
За всички ни.
Знам какво мислите всички. Че аз...
Че не изглеждам като силен човек.
Но го обичам.
И той ме обича.
Ще се борим с болестта заедно.
Всички.
Успех.
Добро утро, Стивън.. - Добро утро, Рев.
Знам, знам...
Може да е по-елегантно. - Да...
Разбирам.
Влез, Стивън.
Знам, че всички сме притеснение за... състоянието.
Имахте и възражения...
Много добре, ще видим.
Добре дошъл, Стивън. - Добро утро.
Ще седнеш ли? - Така ми е добре.
Сигурен ли си? - Да.
Така... Накратко.
Както знаеш, глава първа е пълна с дупки.
Липсва математична опора.
Професор Торн? - Глава втора е много оригинална.
Използва много от идеите на Роджър. Поне ги приемаш.
Глава три - много въпроси без отговор.
Съгласен. - И, разбира се, четвърта.
Черната дупка в началото на времето.
Сингулярна точка на време и пространство? - Да.
Това е брилянтно!
Брилянтно, Стивън. - Страхотно!
И така остава да кажем - Браво!
Или още по-точно казано:
Добра работа, докторе! - Браво, Стивън!
Невероятна теория.
Благодаря.
Какво следва? - Да я докажа.
Да докажа с едно уравнение,
че времето има начало.
Няма ли да е хубаво, професоре?
С едно просто елегантно уравнение
да обясня всичко.
Да, ще е. Ще бъде хубаво.
Благодаря.
Почитаният и невероятен..
Доктор. - Кой?
Доктор Стивън Хокинг.
За Стивън Хокинг.
Благодаря, Джейн.
Първият човек с докторантура, който го е срам от малкото свършена работа.
Работа е най-лошата дума за Стивън.
Дори в Оксфорд, той отделяше средно по час.
А колко писма поех последните 6 месеца?
Когато пътуваше заради проучванията...
Колко? - Четири.
Всичко наред ли е? - Добре съм... Добре.
Хей, Роби.
Всичко е наред, Роби.
Това.
Е.
Временно.
Разбира се.
Това е подходящо за закуска.
Благодаря.
Извинявай, каза ли нещо?
Казах...
Да?
Благодаря ти.
Погледни се!
Върви, Джейн!
Веднага се връщам.
Лус, миличък!
Джейн.
Стивън?
Скъпи?
Имам идея.
Казах, че имам идея.
Здравей. - Здравей, Денис.
Здравей, Денис. - Здравейте.
Добре, успех. - Всичко ще е наред.
Съжалявам. - Няма проблем.
...позволявайки ни да предскажем,
че някои частици могат да избегнат
черната дупка.
Така че черните дупки въобще не са черни,
те блестят с топла радиация.
Постоянното изпускане на топла енергия
причинява на черните дупки загуба на маса,
и накрая те изчезват
с пищна експлозия.
Просто е, когато горещо тяло губи топлина...
Втори закон на термодинамиката. - Правилно, термодинамика.
Ако допуснем, че черната дупка наистина
губи частици, то тя с времето намалява и се изпарява.
Ще... - Изчезне.
Така че...
Първо звезда изчезва
в черна дупка,
и после
самата черна дупка
изчезва. - Изчезва! Нищо.
От нищо в нищо. - Дължиш ми още една бира.
Трябва да ти покажа, че приятелят ни доказа, че времето има начало.
И не само - как Вселената е родена и как ще свърши.
Бум! - Пляс!
Красиво е! Цветущо!
Пълни глупости! Това е абсурдно!
Нещо казах ли, професоре?
Извинете.
Името ми...
Името ми е проф. Калатников.
От Съветската Академия на Науките.
Знаете, моето поле е еволюция на топлата вселена,
свойствата на микровълновата радиация
и теория на черните дупки.
За да съм честен, днес дойдох тук
с очакване да слушам глупости.
Ще се прибера разочарован.
Малкият тук... направил го е.
Той го е направил!
Радвам се, че се запознахме, професоре. - Аз също.
Мина доста добре. - Може би за малко.
Радиацията на Хокинг! Малкият го е направил!
Хайде, гений! - О, много смешно.
Достатъчно ти е, старче.
Хайде, чудак. Едно, две, три...
Боже! Как успява Джейн?
Стивън, тая твоя болест засяга ли...
Кое? - Всичко?
Друга система... автоматична.
Сериозно? Това е чудесно, нали?
Определено обяснява много относно мъжете.
Бързо! Хайде!
Какво има вътре? - Изненада.
Дръж ги затворени.
Та-да! - Виж, тате, виж!
Електрическа количка. Ако не ти харесва, ще я върнем.
Не разбирам. Прекара години, приемайки, че черните дупки съществуват,
и вярваше, че Сигнус X-1 може да се окаже
първата черна дупка, която да можем да изследваме.
А сега се обзалагаш с Кип Торн, че не е черна дупка.
Да. - На какво се обзаложихте?
Едногодишен абонамент за списание.
Кое? Природа? - Не! Пентхаус.
Пентхаус? - Да.
Ще те хвана!
Татко! Давай!
Мамо, мамо! Ела да видиш!
Ще те хвана!
Здравейте! - Здраавейте!
Здравей, Буш!
Стивън! - Здравей!
Ето ни и нас! Да, да вървим.
Само да се качим, много е уютно.
Ето така. Ще те обърнем. - Да бутам ли?
Не, не, ще се оправя. Вземи багажа.
Така, тръгваме.
Ето, виж, лесно е.
Едно, ето така.
Дъждът пада, трепериш, студено, не...
Пада... Пада...
Много студено. - Това ли е? Малко... Затруднявам се.
Излезе ли?
Малко... Вода? - Не, спокойно.
Добре е. Свърши се.
Всичко е наред.
Трябва да го види специалист. Все по-често се случва.
Без лекари! Без лекари!
Добре, без лекари.
Пийни малко.
Стивън?
Нужна ми е помощ.
Ако е само до Робърт... Той губи детството си.
Опитвам се да се справя, но не мога сама.
Всичко е наред, ние сме просто нормално семейство.
Не сме нормално семейство.
Не сме нормално семейство!
Робърт, майка ти ми е много ядосана.
Благодаря.
Джейн?
Джейн? Спри.
Седни.
Сега...
Искам да ти предложа нещо.
Може да прозвучи странно, но знам, че е чудотворно.
Трябва да помислиш да се включиш в църковния хор.
Мамо...
Мисля, че това е най-английското нещо, което някой някога е казвал.
Може би.
Обичах да пея. - И си много добра.
Не знам. - Просто върви.
Един час седмично е.
Наистина прекрасно. Добре, до другата седмица.
Здравейте. - Здравейте.
Да не дойдохте да пеете? - Просто така дойдох...
Сопран? - Мецосопран.
Чудесно! Това ни трябва!
Къде сте се крили? - Добър въпрос.
Е, точно на време сте.
Както се казва.
Така или иначе ще се връщам. - Добре.
Всичко ли взехте? - Да, благодаря.
Благодаря, че дойдохте, ще сте... ценен кадър.
Благодаря.
Е, аз... ще тръгвам.
И ако синът ви иска уроци по пиано, само...
Да, непременно...
Ще ви кажа. - Чудесно.
Моят съпруг също обожава музиката. - Браво! Свири ли?
Бих.. Бих могъл и него да науча.
Това е дълга история. Но... - Добре.
Благодаря, Джонатан. - За нищо, Джейн, доскоро.
Чао. - Чао.
Вино?
Защо не, благодаря.
Стивън? - Да?
Джейн ми каза, че имаш добра теория,
която доказва, че Вселената има начало.
Това беше темата на докторантурата ми.
Новият ми проект е да я опровергая.
Опровергаеш? - Да.
Значи вече не вярваш в Сътворението?
Това, в което вярваш е неуместно...
Неуместно във физиката.
Разбирам.
Стивън направи обратен завой.
Голямата идея сега е, че Вселената няма граници.
Без граници, без начало...
И без Бог.
Разбирам. Помислих, че...
си доказал, че Вселената има начало, следователно й трябва Създател.
Моя грешка. - Не... моя.
Стивън търси една теория, която да обясни всички вселенски сили.
Следователно, Бог трябва да умре.
Защо да умира, не разбирам?
Двата големи стълба във физиката: Квантовата теория,
законите, които управляват малките частици и електрони и т.н.,
и Теория на относителността. - А, да, Айнщайн.
Законът, който управлява големите планети
но Квантовата и на относителността... - Не ми казвай. Различни са?
Дори не се подчиняват на едни и същи правила.
Ако светът бе само картофи, да речем,
можеш да го проследиш до самото начало, както стори Стивън,
до мига на Сътворението.
Алелуя, Бог съществува!
Но ако добавиш грах в менюто, тогава...
...малко се разваля.
Да, заплита се.
Превръща се в божествена бъркотия. - Боже.
Айнщайн е мразел грах.
В Квантовата теория казва: "Бог не играе на зарове с Вселената."
Но изглежда не само е играе на зарове,
но и ги хвърля там, където не можем да ги открием.
Бог пак е в книгата със застрашени видове.
Очаквам Той да се справи.
Но физиката се намесва отново.
Да, физиката се намесва отново.
Бах женен... всъщност.
Но неочаквано... Тя почина.
Почти преди година.
Левкемия.
Тя се бореше, аз я обслужвах, но накрая...
Чувствам се самотен...
Тиранията на празната стая.
И всичко това.
Но музиката е спасението ми... да преподавам и да свиря.
Не точно като кариера, но аз не съм амбициозен...
Грях ли е? Не знам.
Питаш грешния човек.
Благодаря, че ме поканихте. - Благодаря, че дойде.
Беше... наистина... невероятно.
Ако мога да направя нещо за вас, на вашите услуги съм.
На семейството, имам предвид. Би било удоволствие.
Вие сте като деца и съм отговорен.
Само ако мога да съм от помощ,
ако намеря цел, това ще облекчи моето положение.
Лека нощ. - Лека.
Разбирам...
Ако ти трябва помощ...
Ако някой е готов да предложи...
Няма да възразя.
Чудесно, добре, доскоро.
Точно 19:25 - Благодаря.
Бихте ли оставили копията?
Трябва да ти кажа нещо.
Какво?
Бременна съм.
Господи! Аз... Предполагам, че със Стивън...
Е, това... това е прекрасно.
Така е. - Да, прекрасно е.
Честито, Джейн. - Благодаря.
Всички да кажат "зеле". Готови? На три! Едно, две, три!
Зеле!
Мамо! - Идвам.
Сега знаеш...
Винаги съм те подкрепял в отказа ти за помощ,
но трябва да намерим постоянно решение. Тази...
Тази ситуация не може да продължи. Трябва ти медицинска сестра.
Ние имаме помощ.
Виж... Знаеш за какво говоря.
Не можем да си позволим сестра.
Стивън, трябва да намериш начин, заради семейството! Ти си световноизвестен!
С черни дупки, не с рок-концерти.
Стивън, не е смешно. Мисля, че е наложително.
Имаме право да знаем.
Имаме право да знаем, Джейн!
Да знаете кое?
Чие дете е Тимъти: На Стивън или на Джонатан?
За такава ли ме мислите?
Тимъти не може да има друг баща, освен Стивън!
Достатъчно!
Джонатан, моля те, не си отивай. - Трябва.
Всички говорят и... - Какво значение има?
Трудно е, защото се опитвам да помогна. - Знам и помощта ти е безценна.
Най-доброто за мен сега е... Мисля...
Да се отдалеча.
Моля те, нуждаем се от теб. Децата и Стивън се нуждаят от теб.
Не му мисли. - Има и други неща, Джейн.
Аз имам чувства към теб.
И аз също имам чувства към теб.
Благодаря, Джейн.
Поканиха ме в Бордо.
Къде? - В Бордо.
В Бордо?
И как?
Студентите могат да ме заведат.
Знам, че мразиш да летиш.
Така е, мразя.
Вземи колата, ще се срещнем в Бордо.
Нека на децата да им е удобно.
Ще ми е трудно, Стивън.
Вземи Джонатан.
Съмнявам се да иска.
Здравей, Стивън.
Така добре ли е? - Е...
Няма да кажа, ако си мълчиш.
Само...
Знаеш, че трябва да караш.
Джейн има нужда от помощ.
Сара, не забравяй инжекцията веднага, след като кацнете.
И ми се обади като стигнете в хотела. Обещаваш ли?
Да. - Добре.
Стивън?
Мама ще вземе бебето.
Ще дойде всеки момент. - Ще се видим в Бордо.
Да слушаш.
Спят ли? - Да.
Джонатан?
Джонатан, Стивън се е разболял.
В болница е, в кома.
Какво става?
Има пневмония.
Апаратът го поддържа жив.
Не знам колко дълго ще живее.
Трябва да знам дали екипът ми да изключи апарата.
Какво говорите?
Така ще бъде безболезнен край.
Ако го събудим от анестезията, не знам дали ще преживее реанимацията.
Трябва да го събудите от анестезията!
Сигурна ли сте, че го искате?
Единственият начин да го разделим с апарата е трахеотомията.
Дупка, минаваща в гърлото.
Никога няма да проговори отново.
Дума да не става! Стивън трябва да живее.
Ще получи всичко, от което има нужда.
Ще го върна в Кеймбридж.
Може да не преживее пътуване. - Ще го преживее.
Знам.
Аз..
Ще се отдалеча.
Натовари ли всичко в колата? Количката, апаратурата, всичко?
Довиждане.
Това е азбучна карта.
Първо ще ми кажеш коя буква искаш като мигнеш
като назова цвета на групата й.
Като разбера групата, може да избереш буква от нея
с мигане, когато назова цвета на всяка буква...
По отделно.
Да опитаме.
Зелено.
Синьо.
Розово.
Черно.
Червено.
Мигни, за да избереш цвета на буквата, Стивън.
Зелено.
Синьо.
Розово.
Черно.
Червено.
Почакай тук. - Чудесно.
Тук е. Силно ни я препоръчаха.
Обещай да не я ядеш жива.
Нали?
Ето така.
Илейн, Стивън.
Стивън, Илейн. - Приятно ми е, професоре.
Сега трябва да имаш всичко нужно.
Но ако има още нещо, ще бъда на врата разстояние.
Мисля да се залавяме за работа. Благодаря, Джейн.
Само затвори вратите. - Разбира се.
Да започваме.
Добре...
Червено.
Жълто.
Ч.
Зелено.
Черно... "А".
Зелено, зелено "Й".
Чай.
Искаш чаша чай?
Добре.
Предпочитания?
Запомнил си дъската, нали?
Нямам цял ден.
Зелено, зелено, зелено, жълто.
Жълто, "Б".
Зелено, синьо, черно, розово, червено.
Червено?
Зелено, жълто, синьо, синьо.
"И".Чай Билдър, нали?
Как се справи?
Той е най-невероятният човек, когото съм срещала.
Късметлийка си. - Благодаря.
Трябва да боготвориш земята под... - Количката му.
И е прекрасен пациент. Толкова забавен. Като се чете за него, човек би...
Нека да видим как се справя, Илейн.
Това е достатъчно.
Както виждате, се регулира
и ъгълът се променя спрямо скоростта.
Последна технология. - И как работи?
Използва много лесен интерфейс, който сканира
азбуката и избира по една буква.
С тази техника, професорът
може да пише около четири думи на минута.
По-добре от една на минута!
Също така взех компоненти от телефонен секретар,
за да конвертират написаното в синтезирана реч.
Гласът звучи като на робот, но... Да опитаме ли?
Чудесно! - Тук е бутонът.
Дясна ръка?
Давай.
Добре дошли в бъдещето.
Казвам се Стивън Хокинг.
Американски акцент!
Проблем ли е?
Господи, ами... Няма ли друг глас?
Само това имам в момента. - Мисля, че е чудесно.
Маргаритке, маргаритке, отговори ми с "Да".
Честно, скъпа, не ми пука.
Унищожение!
Ще напиша книга.
За какво?
Времето. - Времето.
Каква е природата на времето?
То ще свърши ли някога?
Може ли да се върнем назад във времето?
Един ден ще сме толкова сигурни, колкото че Земята се върти около слънцето,
или смехотворни като кулата на костенурките.
Само времето, може би, ще покаже.
Професоре?
За приятел е. - Разбира се.
Всички така казват.
Няма нужда да се срамуваш от мен.
Знам какви са мъжете.
Да погледнем ли?
Ето така.
О! Съжалявам.
Следващата.
Какво?
Кратка история на времето.
Както казах, отдавна търся модел на Вселената.
Най-сетне я открих.
Обзалагам се, че е така.
Стивън, трябва да те открадна, договорите пристигнаха.
Може ли само минутка, Джейн?
Ето така.
Като нов.
Кои сме ние? Защо сме тук?
Ако някога разберем това, ще е велик триумф за човешкия разум,
защото тогава ще знаем, колкото Бог.
Сериозно ли? - Да.
Разбира се. - Значи Го приемаш?
Все пак.
"Все пак" какво?
Ще ме оставиш ли да се насладя на момента?
Разбира се.
Помолих Илейн да дойде с мен до Америка.
Тя ще се грижи за мен.
Така ли?
Да.
Винаги си ми казвал, когато те поканят.
Още една награда, какво да се прави?
Съжалявам.
Колко години?
Казаха две.
Вече толкова пъти.
Всичко ще е наред.
Обичах те.
Постарах се.
Внимателно.
Не, това остава. - Добре.
Довиждане, Джонатан.
Благодаря.
Запознах се с професора през 1963 година.
И ето ни тук... къде отлетя времето?
Беше огромна радост да гледам този мъж
така непредсказуем, в науката и в личен план.
Моля, посрещнете на сцената, скъпия ми колега,
мил приятел, професор Хокинг.
Благодаря! Нека чуем първия подбран въпрос.
Чувате ли ме?
Сега ви разпознават навсякъде.
Как се справяте с това внимание?
Скоро един турист ме спря в Кеймбридж.
Попита ме дали съм истинският Стивън Хокинг.
Отговорих, че не съм, че истинският е много по-красив.
През 1979г, говорихте за възможността Теория на всичко
да бъде открита преди края на века.
Сега смятам, че съм грешал.
Проф. Хокинг, казвали сте, че не вярвате в Бог.
Казвали сте, че не вярвате в Бог.
Имате ли философия на живот, която ви помага?
Ясно е, че сме просто напреднала порода примати
на незначителна планета, обикаляща около средна звезда
в далечно предградие на сто милиарда галактики...
Но от зората на цивилизацията,
хората жадуват да разберат скрития световен ред.
Трябва да има нещо много специално относно границите на Вселената.
И кое е по-специално от твърдението, че няма граници?
Не бива да има граници и за човешките усилия.
Всички сме различни.
Колкото и лош да изглежда живота,
винаги има нещо, в което да успееш.
Докато има живот, има и надежда.
От Стивън е.
Господи.
Очилата ти са винаги мръсни.
Професор и госпожа Хокинг. Нейно Величество, Кралицата.
Поздравления.
Моят Кавалер на честта.
Не е зле за стар либерален социалист.
Не се тревожи, рицарството може да се откаже.
Благодаря за днес.
Беше невероятно.
Всичко беше невероятно, нали?
Какво пишеш?
Виж какво направихме.
"Кратка история на времето" има над 10 млн копия по света.
Сега, на 72 години, Стивън няма планове за пенсия и продължава
да търси своята Теория на всичко.
Той отказа предложението за рицарство от Кралицата.
Джейн е доктор по средновековна испанска поезия.
С Джонатан са щастливо женени.
Джейн и Стивън останаха приятели и имат три внучета.
Превод Teddy SubsTeam bukvi.bg ®
Bulgarian Translator Zone SubsTeam bukvi.bg ®2015