A MINDENSÉG ELMÉLETE
CAMBRIDGE, ANGLIA 1963
Tekerd meg!
Gyerünk, vénember!
El fogunk késni!
Gyújts a rakéták alá, Brian!
Brian az élre tör!
Na ne szórakozz!
Hawking vesztésre áll!
Gyerünk, Brian!
Lassú vagy, vénember!
Túl lassú!
Először igyunk valamit!
Mi van, ha az univerzum titkának a szexhez van köze?
Doktorálhatnál abból! A szerelem fizikájából!
- Az a te szakterületed, Brian. - Mostanában nem annyira.
Azt ugye tudod, hogy kiebrudalnak, ha nem döntesz?
Lássuk kik vannak itt. Ez remek!
Jézusom! Tudósok!
Ne aggódj, nem maradunk soká. Halálra unnánk magunkat.
- Dögunalmas! - Az kicsoda?
Ki ki? Ő?
Fura alak. Mindenestre ott volt a hidrogénbomba elleni felvonuláson.
Wilde. Jane Wilde.
Ó, ott van David! David!
Diana?
- Helló. - Helló.
- Tudomány? - Költészet.
- Angol? - Francia és spanyol.
És te? Te mi vagy?
- Kozmológus. Kozmológus vagyok. - Az mi fán terem?
Az egyfajta vallás intelligens ateistáknak.
Intelligens ateisták?
Nem vagy vallásos, ugye?
A. E.
- Anglia egyháza. - Anglikán, értem.
Valakinek annak is kell lennie.
És a kozmológusok mit imádnak?
Hogy mit imádunk?
Egyetlen egységes egyenletet, mely mindent megmagyaráz az Univerzumban.
- Tényleg? - Igen.
És mi az az egyenlet?
Ez itt a kérdés!
És nagyon is jó kérdés. Még magam sem tudom.
De szándékomban áll megtalálni.
Akkor miért maradtál Oxfordban?
Mert a záróvizsgáim mészárszékhez voltak hasonlatosak,
ezért előírták nekem a Vivát.
- És azt mondták, ha csak megfelelek... - Mi az a Viva?
Egy közepesen szörnyűséges szemtől szembeni beszélgetés.
- Mint egy interjú? - Inkább vallatás.
Mondtam nekik, ha csak megfelelek,
akkor a kutatásaimat Oxfordban kell elvégeznem,
de ha kitűnő leszek, akkor Cambridge-be kell mennem,
és akkor az életben nem látnak többet.
- Kitűnő lettél. - Kitűnő lettem.
- Hát persze. - Ez a parti végleg kiszenvedett.
Gyere, szereztem fuvart hazáig.
Gyere már, Jane! Jane?
- Öröm volt beszélgetni veled. - Igen.
És... Remélem, megtalálod az egyenletedet.
Igen...
- Szia! - Szia!
Stephen?
Itt ez a kis kihívás a doktorijuk felé vezető rögös,
különváló útjukra... Bármely út legyen is az, Mr. Hawking.
Adja tovább!
Ez különbözteti meg a férfiakat a fiúktól, a búzát a pelyvától,
a mezont a piontól, a kvarkot a kuruzslótól.
Tíz kérdés, egyik cáfolhatatlanabb mint a másik.
Sok szerencsét! Szükségük lesz rá. A határidő legyen péntek délután 3 óra.
Ebbe beleőrülök!
Ez az! Húzd! Húzd!
Húzd meg, Brian! Gyerünk, Brian!
Húzd, Brian! Gyerünk! Húzd, Brian!
Mindent bele, Brian!
Kaphatnék még kettőt?
- És aprót a telefonhoz. - Persze.
- Hívd el randizni, öreg! - Jane.
Nem találjátok ki, kivel találkoztam a múltkor! Caroline-nal!
Egy szót sem szólt, de mindenkinek jobb így.
Ennek mennyi esélye volt?
Valószerűtlenül kevés.
Ő... Ő Stephen.
- Szoktál krokettezni? - Krokettezni?
- Mostanában nem. - Vasárnap délelőtt?
Akkor általában más elfoglaltságom van.
Ó! Ő!
Értem.
Kelj már fel! Mennyit csináltál meg?
- Jó reggelt, Brian. - Szép délutánt, Stephen!
Hány kérdésre sikerült válaszolnod?
Brian, fogalmam sincs, miről beszélsz.
Sciama hány kérdését válaszoltad meg?
- Egyet sem. - Egyetlen egyet sem?
- Később akartam nekiállni. - Még bele sem néztél?
Nem.
Stephen, tudod, hogy önként indultál a fizika nagydoktori címéért?
- Anglia legtekintélyesebb egyetemén? - Igen.
Ó! Azt hittem, átaludtad a beiktatást is!
Brian?
- Mi van? - Bekapcsolnál egy kis Wagnert?
Hagyjál már!
- Jöjjön be, Stephen. - Elnézést.
Michael, ez annyira olvashatatlan,
hogy megfejteni nem tudom, mennyire rossz, gyanítom, förtelmesen.
És Brian... Ez értelmezhetetlen.
- Maga egyáltalán vette a fáradságot? - Máris...
Vasúti menetrend?
Ez különösképp elfogadhatatlan, mivel egy hónapja lejárt.
A hátulján van, volt egy kis balesetem.
Csak kilencet tudtam megválaszolni.
Hát... Aha... Hála az égnek... Egyébként...
Kilencet?
Szabad!
Ó, Stephen, foglaljon helyet.
A témájáról akartam beszélni önnel.
Mind aggódunk amiatt, vajon mit választ.
Nem tudok dönteni.
De ötlete van?
Nincs.
Itt fedezte fel J. J. Thomson az elektront,
és itt hasított atomot Rutherford.
Tudja, ennek a munkának a legnagyobb jutalma, hogy senki nem látja előre,
honnan fog jönni a következő nagy előrelépés. Vagy hogy kitől.
Jövő pénteken néhány arra érdemessel Londonba látogatok,
hogy meghallgassuk Roger Penrose-t, a matematikust.
Eljöhetne... Amennyiben érdekli.
És csukja majd be az ajtót maga után.
Gondolom, sosem jártál templomban.
- De, valamikor régen. - Nem szeretnél megtérni?
Van egy kis gondom ezzel a Mennyei Diktátor előfeltevéssel.
Van terved ebédre? Anyukám malacsültet készít.
És, Jane, maga mit tanul?
- Költészetet. - Kelbimbót?
Kérek, köszönöm.
Franciát és spanyolt. Remélem, sikerül a nagydoktorim belőle.
Ó! Miből?
Az Ibériai-félsziget középkori költészetéből.
Középkori költők... Mely festőket kedveli?
- Szeretem Turnert. - Turnert, valóban?
Nekem olybá tűnnek a képei, mintha kint felejtették volna őket az esőn.
És... William Blake-et.
- Jane, kóstolja meg a bodza-boromat! - Jó, köszönöm!
Ne érj hozzá! Meg ne fogd, Jane!
Köszönöm, jó anyám!
Stephen nem szereti a házi készítésű boromat... Nyárspolgár!
Ezért vinned kell pár üveggel az egyetemre!
Szóval, Stephen, megfelelő asszonnyal érkeztél a felekezetünkbe.
Felmagasztalva érzed magad?
Határozottan boldogságosabbnak. Köszönöm kérdésed.
Nem mondtad, miért nem hiszel Istenben?
Egy fizikus nem hagyhatja,
hogy számításait befolyásolja egy misztikus teremtőbe vetett hiedelme.
Ez inkább érv a fizikusok ellen, mint Isten ellen.
Omlósat vagy pirultat?
- Jane, melyik részét szereti? - Omlósat kérnék.
Jane lesz a partnerem az évzáró bálon.
- Bámulatos! - Akkor idén táncolsz is, Stephen?
Egy kis helyet az almaszósznak!
Helló!
Helló.
- Bocs. - Jól vagy?
- Táncolunk? - Nem!
Nem.
Ez egy olyan jelenség, melyet örömmel figyelek,
de elképzelhetetlennek tartom, hogy részt vegyek benne.
Egyetértek! Ki is akarna táncolni?
Komolyan mondom. Nem táncolok.
Akkor nem táncolunk.
Látod, hogy a fiúk inge és nyakkendője
mennyivel világosabban ragyog, mint a lányok ruhája?
- Igen. - Tudod, miért?
- Miért? - A Tide-tól.
A mosóportól?
A mosóporban lévő fluor visszaveri az UV sugárzást.
Ezt meg honnan tudod?
Amikor csillagok születnek, és amikor meghalnak, UV sugárzást bocsátanak ki.
Ezért ha ultraibolya fényben láthatnánk az éjjeli égboltot,
majdnem minden csillag eltűnne,
és csak ezeket a hihetetlen születéseket és halálokat láthatnánk.
- Gyanítom, az pontosan... - Így nézne ki.
- Miért? - Mit miért?
- Miért középkori spanyol költészet? - Talán mert szeretem az időutazást...
Ahogy te is.
És van olyan konkrét időszak, amit meglátogatnál?
- Azt hiszem, a húszas évek. - Az Üvöltő '20-as évek?
"Hát ne kérdd A csillagok szerelmesét, Ki látcsövén eget kutat,
Csillag-sürűben vág utat."
Bravó!
Ez lenyűgöző, nem igaz?
"Kezdetkor teremtette Isten az eget és a földet. A föld puszta volt és üres,
sötétség borította a mélységeket."
Táncolnál velem?
A 3-as vágányról 9:15-kor szerelvény indul
a londoni King's Cross pályaudvarra."
Gyerünk, Stephen. Ugorj már fel!
Mi van veled? Igyekezz!
Egy Napunktól háromszorta nagyobb csillag...
hogy végzi be életét? Összeomlik.
Teljes tömegének gravitációs ereje felülkerekedik
az egyes atomok elektromagnetikus erején, ezért magába roskad.
Ha a csillag kellően nagy, folytatja önmagába roskadását,
fekete lyukat létrehozva, ahol a téridő görbülete olyan erős,
hogy semmi nem szökhet ki belőle. Még a fény sem.
Egyre kisebb... Kisebb...
A csillag valójában sűrűbb lesz az atomjainál,
még a szubatomi részecskék is egyre kisebb helyre omlanak össze.
És legvégül mi marad utána?
Egy téridő szingularitás.
Ahol a tér és az idő megáll.
És ha alkalmaznánk Penrose elméletét a fekete lyukakról az egész Univerzumra?
Ha Einsteinnek igaza van, vagy az általános relativitáselmélet helyes,
akkor az univerzum tágul, igaz?
- Igen. - Oké. Szóval...
Ha visszaforgatjuk az időt, az univerzum egyre kisebb lesz.
- Rendben. - Szóval...
Mi lenne, ha visszafordítanánk a folyamatot,
hogy megnézzük, mi történt magának az időnek a kezdeténél?
- Az idő kezdeténél? - Igen.
Az univerzum egyre kisebb, egyre sűrűbb, egyre forróbb lesz, mintha...
Mintha visszaforgatnánk az órát.
- Valóban visszafelé forgatjuk az órát. - Visszaforgatjuk az órát.
Ezt csinálod most? Visszaforgatod az órát?
Pontosan ezt teszem.
Akkor forgasd tovább! Sokat kell még visszafelé haladnod! Forgasd tovább!
- Nem akarok elesni! - Vissza kell menned az idő kezdetéig!
Úgyhogy forogj tovább! Forogj tovább!
Míg nem kapsz...
Egy szingularitást...
Egy téridő szingularitást,
tehát az univerzum egy felrobbanó fekete lyukból született.
- Folytassa! - Hogy érti, hogy folytassam? Mit...
Az univerzum kezdete előttre?
Nem, nem! Írja le a matematikáját!
Nyomja, ahogy csak tudja. Nyomja! Nyomja!
- Amilyen erősen tudja! - Olyan erősen nyomom!
Számolok... 1... 1, 2...
Jól van, jól van.
Negyedik ujj, negyedik csipesz.
Motoneuron betegségnek hívják.
Egy neurológiai rendellenesség, ami elpusztítja azokat az agysejteket,
melyek az izommozgások irányításáért felelnek, úgymint...
A beszéd, járás, légzés, nyelés.
A jelzéseket, melyeket az izmoknak meg kell kapniuk a mozgáshoz.
Végezetül... Az izmok elsorvadnak, működésük megszűnik.
Végül az akaratlagos mozgás irányítása is megszűnik... Teljesen.
Félek, a várható túlélés ideje legfeljebb két év.
Semmit nem tehetek önért.
És mi van az aggyal?
Az agyra ez nincs hatással. A gondolatai megmaradnak.
De... Csak...
Nos, végül már senkivel nem tudja tudatni őket.
Őszintén sajnálom.
Üdvözlöm önöket a Természetes Világunk eheti epizódjában,
melyben a héten e ritka élőlény, a cambridge-i fizikus bizarr
hibernációs állapotát figyelhetjük meg, lenyűgöző nászruházatában...
Na, hogy ment? Mit mondtak? Mi van a csuklóddal?
Beteg vagyok, Bri.
Nemi úton terjed, Stephen?
Motoneuron betegségem van.
Bocs, de ezt nem...
Lou Gehrig kórnak hívják, a baseball játékos után.
Bocs, mikor is lett az "úttörő kutatásba kezdek"-ből
neuro-akármis baseballfüggő betegség?
- Még két évem van hátra. - Mi van?
Fura így hangosan kimondva, igaz?
Ezt hogy érted? Most mihez kezdesz?
De... De mit mondtak? Bocs, ezt most nem igazán...
Elmennél, Brian?
Stephen, hülyéskedtem! Nem akartalak... Annyira... Most...
Menj.
Stephen, telefon! Egy lány keresi.
- Később visszajövök. - Jó.
Magára vár!
Stephen?
- Jane! - Brian.
Ne haragudj... Én...
Kérlek, foglalj helyet.
Tudom, hogy kerested Stephent. Tudod, kórházban volt...
Oktatóműsor?
Bizony!
Johnnak viszonya van Marthával,
de Martha Alanbe szerelmes, aki a pulóverét elnézve homoszexuális,
én pedig próbálom megállapítani a boldogságuk matematikai valószínűségét.
Közel jársz hozzá?
Némelyik szorzóm nulla, úgyhogy nem hiszem, hogy mostanában meglesz.
- Stephen. - Épp most ment el.
Nemrég itt járt.
Ne csináld ezt!
Menj!
Krokett!
Játssz velem egyet!
Menj!
Ha nem állsz fel és jössz játszani velem...
Akkor nem jövök többé vissza...
Soha!
Gyere!
Most már elmehetsz!
Akarsz róla beszélni vagy nem?
- Elmennél, kérlek? - Azt akarod?
Igen, azt, és ha egy kicsit is érdekellek, akkor kérlek, menj el!
- Nem tehetem. - Két évem van hátra.
- Dolgoznom kell! - Szeretlek!
Túl gyorsan jutottál rossz következtetésre...
Együtt akarok lenni veled, amíg csak lehet,
és ha ez nem túl sok idő, akkor ennyi adatott. Ezt kell tennem!
Nem tudod, mi vár rám. Ez mindenre kihat.
A szemüveged mindig foltos.
Tessék.
Máris jobb, nem igaz?
Igen.
Sokkal.
...tehát Schrödinger egyenletének megoldása elé gátat vet a doboz, így...
Idő!
Idő? Ez lesz a témája?
Valamely kifejezett aspektusa?
Az idő.
Jöjjön, jöjjön!
Szerintem nem fogta fel, mi vár ránk, Jane.
Stephen életét nagyon rövidre szabták.
Legyen óvatos. A tudomány ólomsúlya ön ellen dolgozik.
És ez nem küzdelem lesz, Jane.
Ez egy nagyon súlyos vereség lesz...
Mindannyiunknak.
Tudom, mind azt gondolják rólam, hogy...
Hogy nem vagyok erős jellem.
De szeretem!
És ő is szeret!
Együtt megküzdhetünk a betegségével...
Mindannyian!
Sok sikert!
- Jó reggelt, Stephen. - Jó reggelt!
Tudom, tudom...
- Lehetne elegánsabban is. - Igen, ez olyan...
Megértem, Mr. Munchner.
Jöjjön, Stephen!
Tudom, mind aggódtunk az állapota miatt.
Önnek is megvolt a véleménye...
Igen, jó. Meglátjuk.
- Üdvözlöm, Stephen. - Jó reggelt!
- Szeretne leülni? - Inkább nem, köszönöm.
- Biztos? - Igen.
Szóval, Stephen... Összefoglalva...
Mint tudja, az első fejezet tele van hézagokkal.
Hiányzik a matematikai megalapozottsága.
- Thorne professzor? - A második fejezet nem túl eredeti.
Leginkább Roger ötleteit hasznosítja.
De legalább egyetért velük!
A harmadik fejezetben túl sok a megválaszolatlan kérdés.
Egyetértek.
És persze ott van a negyedik fejezet,
ez a fekete lyuk az idő kezdeténél.
- Téridő szingularitás? - Igen.
Briliáns!
Briliáns, Stephen!
Mesteri!
Tehát mindent egybevetve annyit mondhatok, szép munka!
Vagy ha igazán pontos akarok lenni:
- Szép munka, doktor! - Bravó, Stephen.
Rendkívüli elmélet.
Köszönöm.
- Mi következik? - Bebizonyítom.
Bebizonyítom, egyetlen egyenlettel, hogy az időnek volt kezdete.
Az jó lenne, professzor?
Egyetlen egyszerű, elegáns egyenlet,
ami megmagyarázza a mindenséget.
Az lenne. De még mennyire!
Köszönöm!
A nagyra becsült és elismert...
- Doktor. - Kire?
Doktor Stephen Hawkingra!
Köszönöm, Jane.
Lenyűgöző, hogy ő az első ember, aki ilyen kevés munkával kapta meg a címet!
A munka az öt leggyűlöltebb betű számára. Még Oxfordban is,
átlagban ha egy órát fordított rá! Egyetlen órát naponta!
És én hányszor falaztam neked az elmúlt hat hónapban, Brian?
Amíg tanulmányúton voltál a kutatásodhoz...
- Hányszor? - Négyszer.
- Minden rendben? - Jól vagyok. Semmi baj.
Hé, Robert!
Semmi baj!
Ez...
Csak...
Átmeneti.
Hát persze!
Így kényelmes reggelizni!
Köszönöm.
Bocs, mondtál valamit?
Azt mondtam...
Igen?
Köszönöm.
Oda nézzenek!
Menj, Jane.
Csak egy pillanat!
Lucy, kicsim!
Jane.
Stephen.
Drágám?
Van egy ötletem!
Azt mondtam, van egy ötletem!
- Helló. - Üdv, Dennis.
- Helló, Dennis. - Üdv!
Oké. Szeretlek!
Minden rendben lesz, nyugalom!
- Bocsánat! - Semmi gond.
...tegyük fel, hogy egyes részecskék valójában kijuthatnak a fekete lyukból.
Tehát a fekete lyukak valójában egyáltalán nem feketék,
hanem hősugárzást bocsátanak ki.
A hőenergia folyamatos emissziójával a fekete lyuk tömege csökken,
és végső soron eltűnik egy látványos robbanásban.
Hihetetlenül egyszerű. Amikor egy test hőt veszít...
A termodinamika második törvénye.
- Így van! Termodinamika! - És... És...
Ha elfogadjuk, hogy a fekete lyuk tényleg részecskéket bocsát ki,
akkor idővel a mérete csökken, azután...
- El fog... - Tűnni.
Tehát...
Először a csillag enyészik fekete lyukká,
majd maga a fekete lyuk... enyészik el.
Vége! Semmi!
- Semmiből semmivé! - Jössz még egy sörrel!
A barátunk bebizonyította, hogy az időnek valóban volt kezdete!
- És nem csak hogy az univerzum hogyan született, hanem hogyan... - Lesz vége.
- Bumm! - Reccs!
Ez gyönyörű! Mondhatni pikáns!
Értelmetlen! Képtelenség!
Valami rosszat mondtam, professzor?
Elnézést!
A nevem...
A nevem Kalatnyikov professzor,
a Szovjet Tudományos Akadémiától jöttem.
Mint tudják, szakterületem a forró univerzum evolúciója,
a mikrohullámú háttérsugárzás tulajdonságai,
és a fekete lyukak elmélete.
Őszintén szólva...
Úgy jöttem ma ide...
Hogy egy rakás badarságra számítottam.
Csalódottan megyek haza.
Ez a kis ember... Megcsinálta!
- Örülök, hogy megismertem, professzor. - Én szintúgy!
Ez elég jól sikerült!
- Hawking sugárzás! - Ez a kis ember megcsinálta!
- Rajta, zsenikém! - Nagyon viccesek vagytok!
Eleget ittál, vénember!
Gyerünk, cimbi! 1, 2, 3...
Istenem! Hogy bírja ezt Jane?
Stephen, a motoros száj betegséged hatással van...
Mire?
Mindenre?
Az más rendszerről megy. Automatikusan.
Komolyan mondod?
Ez elég lenyűgöző, nem?
Sok mindent megmagyaráz a férfiakról...
Igyekezz! Gyerünk!
HAWKING SUGÁRZÁS
- Mi van ott bent? - Meglepetés!
Ne nyisd ki!
Tádáá!
Nézd, apu!
Elektromos kerekesszék. Ha nem tetszik, visszavihetjük.
Nem értelek... Évekig feltételezted, hogy fekete lyukak léteznek,
és úgy véled, a Cygnus X-1 lehet az első
általunk megfigyelhető fekete lyuk,
mégis fogadsz Kip Thorne-nal, hogy az nem fekete lyuk?
- Igen. - Miben fogadtatok?
Egy éves újság előfizetésben.
- Melyik újságra? Nature? - Nem. Penthouse!
- Penthouse? - Igen.
Elkaplak!
Apu! Gyere! Igyekezz!
Anya! Anya! Ezt nézd!
Elkaplak!
E-gész nap! E-gész nap!
- Sziasztok! - Helló!
Hát megjöttetek!
Ne told!
Jó sok lépcsőtök van!
- Stephen! - Helló!
Itt vagyunk!
Segítek!
Fent már könnyebben megy majd! Helló, Stephen!
Induljunk!
- Megfordítunk, Stephen. - Nyomjam?
Ne, megoldom. Hozd a csomagokat!
Ez az! Menni fog!
Ugye, hogy nem is nehéz?
És még egy megvan!
Esik az eső... Hidegrázás... Hideg...
Zuhogó... Zuhogó...
- Kutyahideg. - Mi lehet ez?
Van egy...
Kijött?
- Vizet? - Nem kell.
Jól vagy. Semmi baj.
Ennyi volt. Semmi baj.
Egy specialistára lenne szüksége. Folyton ez történik.
- Orvost ne! Orvost ne! - Rendben, nincs orvos.
Egy kis vizet?
Stephen?
Segítségre van szükségem.
És nem csak Robert miatt. Lemarad a gyerekkoráról!
Próbálok mindenkinek megfelelni, de egyedül ez nem fog menni.
Minden rendben, csak egy átlagos család vagyunk.
Nem vagyunk átlagos család.
Nem vagyunk átlagos család!
Robert, édesanyád nagyon haragszik rám.
Kösz...
Jane?
Jane! Hagyd abba!
Ülj le!
Szóval...
Szeretnék egy javaslattal élni.
Szokatlannak tűnhet, de láttam már csodát tenni.
Szerintem csatlakoznod kellene a templomi kórushoz.
Anya...
Szerintem ez a legangolabb dolog, ami valaha elhagyta ember száját.
Elképzelhető.
- Szerettem énekelni. - És jól is megy!
- Arra már nem is emlékszem. - Tégy egy próbát!
Hetente egy óra.
Nagyszerű volt! Jövő héten találkozunk.
- Jó napot. - Üdvözlöm.
- Énekelni jött? - Csak azért jöttem...
- Szoprán? - Mezzo.
Remek! Pont arra van szükségünk!
- Hol rejtőzött eddig? - Jó kérdés.
Hát, most itt van, és épp a legjobbkor.
Ahogy mondani szokás.
Úgyis vissza kell még jönnöm.
- Mindene megvan? - Igen, köszönöm.
Köszönöm, hogy eljött... Értékes tagja lesz a kórusnak.
Köszönöm.
Most már indulnom kellene.
Ha esetleg a fia zongoraórákat venne, csak hívjon...
Persze, természetesen...
- Szólok. - Remek!
- A férjem is rajong a zenéért. - Valóban? Ő is játszik?
Őt is megtaníthatom, ha...
Az egy hosszú történet. De...
Értem.
- Köszönöm, Jonathan. - Örültem, Jane. Viszont látásra!
- Viszlát! - Viszlát!
Bort?
Miért ne? Köszönöm!
- Stephen? - Kérek.
Stephen, Jane azt mondta, van egy gyönyörű elmélete...
Ami bebizonyítja, hogy a világegyetemnek volt kezdete?
Ez volt a disszertációm témája.
Az új projektem megcáfolja.
Megcáfolja?
- Igen. - Ó!
Tehát már nem hisz a Teremtésben?
Hogy ki mit hisz, az irreleváns...
Irreleváns a fizikában.
Értem.
Ez Stephen pálfordulása.
A legújabb nagy ötlete, hogy a világegyetemnek nincsenek határai.
Nincsenek határai, nincs kezdete...
És nincs Isten.
Ó, értem... Azt hittem...
Bebizonyította, hogy az univerzumnak van kezdete, ezért szükség van a Teremtőre.
- Tévedtem... - Nem. Én tévedtem.
Stephen olyan elmélet után kutat, ami az univerzum minden erőjét leírja.
Ezért Istennek pusztulnia kell.
Miért kell Istennek pusztulnia? Nem értem.
A fizika két nagy tartóoszlopa: a kvantumelmélet,
a törvény, mely a részecskéket irányítja, az elektronokat, satöbbi.
És az általános relativitáselmélet.
Igen, Einstein.
Einstein elmélete, ami a nagyon nagy testek szabálya,
mint a bolygók és társaik, de a kvantum- és a relativitáselmélet...
Ne is mondja! Különbözőek?
Távolról sem ugyanazokat a szabályokat követik.
Ha a világ csak krumpliból állna, könnyű dolgunk lenne,
visszakövethetné a kezdetekig, ahogy Stephen is tette,
a Teremtés pillanatáig.
Halleluja, Isten él!
De ha borsó is kerül a menübe, akkor ez egész egy kicsit...
Megborul.
Igen. Megkergül.
- Az egész egy Istentelen káosz lesz! - Jaj nekünk!
Einstein utálta a borsót.
A kvantumelméletre azt mondta: "Isten nem kockázik az univerzummal."
De úgy tűnik, nemcsak hogy kockázik,
de olyan helyre dobja őket, ahol nem férünk hozzájuk.
Isten újra a veszélyeztetett fajok listájára került.
Szerintem megbirkózik vele.
De a fizika új erőre kapott.
Igen, a fizika új erőre kapott.
Én is... házas voltam.
De hirtelen... elhunyt.
Majdnem egy éve történt.
Leukémia.
Küzdött, én ápoltam, de végül...
Nagyon magányos lettem... Az üres szoba zsarnoksága.
És ami vele jár.
De! A zene az én megváltásom. Tanítom és játszom is.
Nem egy nagy karrier, de nem is vagyok túl ambiciózus.
Vajon ez bűn? Nem tudom.
Rossz embert kérdez.
- Nagyon köszönöm a meghívást. - Köszönjük, hogy eljött.
Igazán... Csodálatos volt.
Ha bármit tehetek, hogy segítsek önöknek...
Úgy értem, a családnak. Megtiszteltetésnek venném.
Nincs gyerekem, vagy más teendőm.
Úgy értem, ha bármiben segíthetek önöknek, akkor...
Ha találnék egy célt, az enyhíthetne az én helyzetemen is.
- Jó éjszakát! - Jó éjt!
Megértem...
Ha segítségre van szükséged...
Ha valaki felajánlja,
nem ellenkezem.
Remek! Gyönyörű! Oké! Elmehetnek.
- És még csak 7:25 van. - Köszönjük!
Ide tennék a másolataikat?
Valamit el kell mondanom.
Mit?
Várandós vagyok.
Ó! Azt hittem, hogy te és Stephen...
Hát ez... Ez igazán csodálatos!
- Az. - Igen, csodálatos!
- Gratulálok, Jane. - Köszönöm.
Mindenki mondja, hogy csíz! Háromra. 1, 2, 3...
Csíz!
- Anya! - Jövök!
Remélem, tudod...
Mindig támogattam az elhatározásodat, hogy tiltakoztál az itthoni segítő ellen,
de végleges megoldást kell találnunk, mert ez... Ez...
Ez az állapot nem fenntartható. Rendes, bentlakó ápolóra van szükséged.
Van segítségünk.
Nézd... Érted te, miről beszélek.
Nem telik bentlakó ápolóra.
Stephen, a családod érdekében meg kell oldanod. Világhírű vagy!
Fekete lyukakról, nem a rockkoncertjeimről.
Stephen, ez nem vicces. És szerintem sürgős is.
Jogunk van tudni!
Jogunk van tudni, Jane!
Micsodát?
Kinek a gyermeke Timothy? Stephené vagy Jonathané?
Ez gondoljátok rólam?!
Teljességgel kizárt, hogy Timothynak más apja lehetne, mint Stephen!
Teljesen!
- Jonathan, kérlek, ne menj el! - Mennem kell.
- A szájukra vettek, és... - És az kit érdekel?
Számomra kellemetlen, mert csak segíteni akartam!
Sokat segítesz, ami felbecsülhetetlen.
Jelenleg szerintem az lenne a legjobb, ha...
Egy időre félreállnék.
Kérlek! Mindenkinek szüksége van rád! A gyerekeknek, nekem, Stephennek!
Jonathan!
De valami más miatt is. Jane, én...
Nem vagy közömbös számomra.
Te sem vagy közömbös számomra.
Köszönöm, Jane.
Meghívtak Bordeaux-ba.
- Hová? - Bordeaux-ba.
Bordeaux-ba?
Wagner?
A diákok elvisznek. Tudom, hogy utálsz repülni.
Valóban gyűlölöm.
Gyere kocsival, ott találkozunk.
A gyerekek élveznék.
Ez elég nehezen kivitelezhető, Stephen.
Hozd Jonathant.
Kétlem, hogy hajlana rá.
Helló, Stephen.
- Nem probléma? - Hát...
Ha te nem árulsz el, én sem.
Csak...
Ne felejtsd el, hogy még vezetned kell!
Jane-nek segítség kell.
Sarah, amint földet értetek, add be neki az injekcióját!
És hívj fel a hotelből!
- Rendben. - Megígéred?
- Igen. - Jó!
Stephen?
Anya átveszi Timothyt.
- Bármelyik percben jöhet. - Találkozunk Bordeaux-ban!
Légy jó!
- Alszanak? - Igen.
Jonathan.
Jonathan?
Jonathan, Stephen megbetegedett,
kórházba került, kómában van.
Mi történt?
Tüdőgyulladása van.
A gép tartja életben.
Nem tudom megmondani, meddig marad életben.
Tudnom kellene, lekapcsolhatjuk-e a lélegeztetőgépét.
Maga miről beszél?
Úgy fájdalom nélkül távozhatna.
Ha megpróbáljuk felébreszteni az altatásból, talán nem is éli túl.
Fel kell ébreszteniük!
Biztosan ezt akarja?
Csak úgy vehetjük le a lélegeztetőről, ha gégemetszést alkalmazunk,
lyukat vágunk a nyakába, a nyelőcsöve mellett.
Sosem fog többé beszélni.
Ez nem kérdéses! Stephennek élnie kell!
Gondoskodom róla, hogy mindent megkapjon!
Visszaviszem Cambridge-be.
- Talán az utat sem éli túl. - De, túl fogja!
Tudom.
Én...
Félreállok.
Elhoztál mindent a kocsival? A székét, felszerelését, mindent?
Ég veled!
Ez egy betűzőtábla.
Először úgy határozzuk meg az általad kívánt betűt,
hogy pislogsz, amikor a betűt tartalmazó csoport színét mondom.
Ha tudom a csoportot, kiválaszthatod a betűt a csoporton belül,
ha pislantasz, amikor a betű színét mondom a csoporton belül.
Nyilván.
Próbáljuk meg!
Zöld.
Kék.
Rózsaszín.
Fekete.
Piros.
Pislogj, ha a betűdet tartalmazó csoport színét mondom, Stephen!
Zöld.
Kék.
Rózsaszín.
Fekete.
Piros.
- Itt várjon! - Jó.
Megjött. Kiváló ajánlásai vannak.
Ígérd meg, hogy nem falod fel élve!
Oké?
Itt is vagyunk.
Elaine, Stephen.
Stephen, Elaine.
Örülök, hogy megismerhetem, professzor.
Elvileg itt mindent megtalál.
De ha szüksége van valamire, a szomszéd szobában megtalál.
Jó! Szerintem rögtön munkához is látunk.
Köszönöm, Jane.
- Becsukná az ajtókat? - Természetesen!
Akkor lássunk hozzá!
Oké...
Piros.
Sárga.
T.
Zöld.
Fekete... E.
Zöld. Zöld. A.
Tea.
Kér egy csésze teát?
Rendben.
Van kedvence?
Tudom, hogy megjegyezte az egész táblát.
Nem érek rá egész nap.
Zöld, zöld. Zöld, sárga.
Sárga. B.
Zöld, kék, fekete, rózsaszín, piros.
Piros?
Zöld, sárga, kék, kék.
U. Tehát BU. Builder's Tea, ugye?
Hogy ment?
Szerintem ő a legbriliánsabb ember, akivel találkoztam.
- Maga szerencsés asszony. - Köszönöm.
- Meg kellene csókolnia... - A keréknyomait?
Ő a tökéletes beteg. Annyira humoros!
Amikor olvastam róla...
Lássuk, hogy haladnak majd, jó, Elaine?
Ezt húzzuk meg.
Mint látják, könnyen szabályozható,
a beállítással pedig elérhetjük a megfelelő sebességet.
- Nagyon modern! - És hogyan működik?
Egy nagyon egyszerű csatolófelülettel vihetjük be a betűket, egyszerre egyet.
Ezzel a technikával a professzor cirka négy szót képes percenként leírni.
Remek! Jobb mint percenként egyet.
Továbbá felhasználtam egy telefonközpont alkatrészeit,
amivel az írott szöveget szintetizált hanggá alakítom.
A hangja egy kissé robotra hasonlít, de...
Kipróbáljuk?
- Jó! - Itt a kapcsoló.
Jobb kézbe?
Parancsoljon!
Üdvözlöm a jövőben!
A nevem Stephen Hawking.
Ez amerikai!
És az gond?
Ó, te jó ég! Nincs másik hangja?
Jelenleg csak ez áll rendelkezésre.
Szerintem kiváló!
Hogy őszinte legyek, drágám, abszolút nem érdekel!
Elpusztítani!
Írni fogok egy könyvet.
Miről?
- Az időről. - Az időről.
Mi az idő természete?
Vége lesz-e valaha?
Vissza tudunk-e menni az időben?
Néha ezekre a válasz olyan nyilvánvaló, mint hogy a Föld a Nap körül kering,
vagy olyan nevetséges, mint egy teknősökből épült torony.
Csak az idő - bármi legyen is az -, a megmondhatója.
Professzor?
- Egy barátomnak lesz. - Hát persze...
Mind ezt mondják.
Előttem ne legyen szégyenlős, professzor.
Tudom, milyenek a férfiak.
Belelapozzunk?
Tessék.
Ó! Elnézést!
És most?
Mi az?
AZ IDŐ TÖRTÉNETE
AZ IDŐ R TÖRTÉNETE
AZ IDŐ RÖ TÖRTÉNETE
AZ IDŐ RÖV TÖRTÉNETE
AZ IDŐ RÖVI TÖRTÉNETE
AZ IDŐ RÖVID TÖRTÉNETE
Erre azt mondtam, régóta keresem az univerzum modelljét.
Benne végre megtaláltam.
Mérget vennék rá!
Stephen, ráérsz? Megjött a szerződés.
Adnál nekünk még egy percet, Jane?
Meg is van.
Mint új korában!
Kik vagyunk? Mi célból vagyunk itt?
Az emberi értelem leghatalmasabb diadala lesz, ha erre a kérdésre választ találunk,
mert akkor megismerjük Isten gondolatait.
- Komolyan gondolod? - Igen.
- Természetesen. - Tehát elfogadod Őt?
Habár...
Habár mi?
Végül csak hagytad nekem átélni ezt a pillanatot?
Szívesen!
Megkértem Elaine-t, hogy utazzon velem Amerikába.
Gondoskodna rólam.
Valóban?
Igen.
Régebben mindig szóltál, ha meghívtak valahová.
Újabb díj, mit tehetnék?
Sajnálom.
Hány év?
Kettőt mondtak.
Sokkal több lett belőle.
Minden rendben lesz.
Szerettelek.
Mindent megtettem.
Óvatosan!
- Az marad! - Rendben.
Viszlát, Jonathan.
AZ IDŐ RÖVID TÖRTÉNETE STEPHEN W. HAWKING
Köszönöm.
1963-ban találkoztam először a professzorral.
És itt vagyunk... Az idő! Hogy elszaladt!
Életem során végig örömmel töltött el, hogy láthattam ezt az embert,
felülemelkedni minden elváráson, lett légyen az tudományos vagy személyes.
Köszöntsék a színpadon nagyrabecsült kollégámat,
drága barátomat, Hawking professzort.
Feltennék az első kiválasztott kérdést? Köszönöm.
Hallanak?
Mára mindenhol felismerik.
Hogyan birkózik meg a rengeteg figyelemmel?
Cambridge-ben nemrég megállított egy turista,
és megkérdezte, én vagyok-e az igazi Stephen Hawking.
Azt mondtam, nem. És hogy az igazi sokkal jóképűbb.
1979-ben beszélt annak lehetőségéről, hogy a Mindenség elméletét
még az évszázad vége előtt felfedezik.
Most azt jósolnám, hogy tévedtem.
Hawking professzor, azt állította, nem hisz Istenben.
Azt állította, nem hisz Istenben.
Van olyan életfilozófiája, ami segítségére van?
Világos számunkra, hogy csupán egy fejlett emlősfaj vagyunk,
egy átlagos csillag körül keringő kicsiny bolygón,
egy galaxis külső nyúlványán a sok százmilliárd közt...
De a civilizáció hajnala óta
az emberek sóvárogtak megérteni világunk alapvető törvényeit.
Van valami nagyon különleges az univerzumunk határaival kapcsolatban.
És mi lehetne különlegesebb, mint hogy nincsenek határai?
Ezért nem lehet határa az emberi igyekezetnek sem.
Mind különbözőek vagyunk.
Bármily rossznak tűnjék is az élet,
mindig lehet egy célunk, amit sikerre vihetünk.
Amíg élet van, remény is van.
Stephentől jött.
Ejha!
A szemüveged mindig foltos.
Hawking professzor és neje, Őfelsége a királynő.
Gratulálok.
A Becsület Érdemrendünkhöz.
Nem rossz egy öreg liberális szocialistától.
Ne aggódj, a lovagi címet visszautasíthatod!
Köszönöm a mait.
Rendkívüli élmény volt.
Az egész út elég rendkívüli volt, nem igaz?
Most mit írsz?
Nézd, mit alkottunk!
Az idő rövid története 10 millió példányban kelt el világszerte.
A most 72 éves Stephennek nem áll szándékában visszavonulni,
és folytatja kutatását a Mindenség elmélete után.
A lovagi címet visszautasította a királynőtől.
Jane megszerezte nagydoktoriját középkori spanyol költészetből.
Boldog házasságban él Jonathannel.
Jane és Stephen barátok maradtak. Három unokájuk született.
Magyar szöveg: Falatka falatka2003@gmail.com