INSPIRAT DIN EVENIMENTE REALE
Cel mai bun loc în care am fost de când suntem aici.
Bineînțeles, omule.
- Bravo, amice! - Frate!
- Veniți la mine? - Venim. Să mergem.
Hei!
Rușine, rușine! O să bem bere până se închide cârciuma.
Proba de 100 de metri alimentată de cârnați și bere!
De unde sunteți?
La ce probă participați?
Nu vorbesc engleza, omule.
- Hai să-i ajutăm să sară gardul. - Haide. Sus?
Așa.
Să mergem. Te țin eu. Haide.
Sus! Așa. În regulă?
- Aveți grijă de voi. - Pa.
- Luați-o încet. - Pe curând!
Ai să câștigi competiția mâine.
Ai grijă de tine, omule.
MÜNCHEN 1972
Sunt Jim McKay și vă vorbesc...
în direct de la sediul ABC...
chiar în fața Satului Olimpic din München, Germania de Vest.
Pacea pe care am numit-o "Liniștea Jocurilor Olimpice"...
a fost zguduită în jurul orei 5:00.
Nu se știe exact câți atleți israelieni sunt ținuți...
ostatici în apartament.
Se pare că membrii organizației Septembrie Negru au aruncat...
pe fereastră o hârtie. O listă de cereri.
Vor ca așa-numita "Mașina de luptă israeliană"...
să elibereze 200 de prizonieri politici arabi,
altfel ostaticii vor fi uciși.
Comunicatul terorist se încheie cu un apel la...
"Unitatea revoluționarilor din întreaga lume."
Iată clădirea numărul 31. În acest moment,
8 sau 9 oameni îngroziți...
sunt ținuți prizonieri.
Cererile au fost numeroase... Tocmai iese cineva.
Cu siguranță trebuie să fie unul dintre fedaini.
Un bărbat cu un ciorap pe față. Ciudat.
Ce s-o întâmpla în acel cap și în acea minte?
Până de curând, un altul dintre ei...
a participat la acest lung șir de negocieri.
Purtătorul de cuvânt al grupului a venit, a spus ceva și a plecat înapoi.
Se pare că e un întreg proces de discuții și consultări.
Să fie un semn bun? Ori un semn ca totul s-a sfârșit?
Veniți și ne luați.
După cum a spus Peter Jennings,
din cauza unor legi foarte complicate,
armatei germane nu i se permite prezența.
Și acum puteți vedea un atlet ținând o pungă de pânză...
în care, evident, se află un pistol mitralieră.
Peter Jennings este din nou...
în satul olimpic. Ce vezi acum...
cu ochiul liber, Peter?
Jim, sunt mulți...
poate chiar o duzină de oameni ai forțelor antitero,
îmbrăcați în echipament sportiv.
I-am avertizat, le-am spus ce s-ar putea întâmpla dacă se încearcă o intervenție.
- Deci cred că trebuie să acționăm. - E doar un show,
un mod de a arăta lumii...
că știu să gândească și să se organizeze.
Du-te să vorbești cu ei, spune-le să se retragă,
altfel va fi de rău.
Stop!
Se pare că asediul clădirii...
în care sunt ținuți ostaticii a fost anulat...
și poliția germană se retrage din zonă.
Se pare că oficialii au decis să-și abandoneze planurile...
când liderul arab al fedainilor...
a ieșit și a cerut ca asediul să înceteze,
menționând că întreaga operațiune...
e urmărită la televizorul...
din apartament.
Se pare că s-au formulat noi solicitări de a-i muta pe fedaini...
și pe ostaticii lor deși încă nu se știe...
când și unde se va întâmpla acest lucru.
Aici Peter. Ne poți spune ceva,
de unde ești acum?
Aici Cosell. Sigur că pot, Peter.
Aici e o agitație imensă.
Pe neașteptate, în întreaga zonă dintre clădirea 20 și clădirea 12...
s-au mutat mașinile din parcări,
așteptându-se, evident, un atac din partea poliției germane...
...în 5 minute.
Din câte am înțeles,
se îndreaptă spre aeroportul numit Fürstenfeldbruck.
...spune că elicopterul a aterizat...
în spatele stadionului satului olimpic.
Poți vedea poarta numărul 7?
Aici Vance Kolvig. Am văzut 4 ostatici într-un...
elicopter și se pare că...
5 ostatici se află în primul elicopter.
Tocmai m-am întors...
și este evident că...
ceva foarte grav s-a întâmplat acolo.
Suntem în fața porților, printre mașini blindate,
mașini ale poliției...
Poliția năvălește prin porți, cu girofarurile aprinse...
și asta nu e tot. Mai sosesc 5, 6.
7 mașini blindate au dărâmat porțile.
Pregătesc o invazie majoră.
Ultima veste de la aeroport...
1:15 am, ora locală - 6 sept. 1972
este, citez: "Aici s-a dezlănțuit iadul."
Tocmai am sosit, Peter. Autobuzul a tras...
- lângă elicoptere. - Avem rapoarte...
potrivit cărora toți ostaticii, toți cei 9 ostatici sunt în siguranță.
Repet: avem confirmarea, este trecut de ora 1:00 a.m.
Lupta a încetat la miezul nopții.
Am văzut intrând cel puțin 24 blindate...
și le zărim luminile girofarurilor.
A fost o luptă cumplită la aeroport, dar ostaticii,
ostaticii sunt oarecum în siguranță.
Și, potrivit acestor rapoarte, toți teroriștii arabi...
au murit sub gloanțele germane.
Inițial s-a spus că ostaticii sunt în siguranță...
dar situația s-a schimbat.
Un purtător de cuvânt al organizatorilor a spus că...
din întreaga lume, acesta e unul dintre locurile...
Cine le spune familiilor?
Cineva va trebui să le spună.
Și-au sacrificat tinerii și și-au cheltuit...
toți banii pe războaie.
Acum au șansa să-și construiască națiunile.
Și, desigur, sunt compatibili. Arabii și israelieni sunt...
absolut compatibili, din ce îmi dau eu seama.
După câte spui, Peter, ai dreptate.
Au fost despărțiți din nou și brutal când...
se părea că se apropie, cât de cât, era un pic de speranță.
Tocmai am primit ultima veste. Când eram mic, tata îmi zicea...
că speranțele și temerile noastre cele mai mari...
se împlinesc rareori. Cele din urmă s-au împlinit astă-seară.
S-a anunțat acum că au fost 11 ostatici.
Doi dintre ei au fost uciși în camerele lor,
ieri dimineață.
Ceilalți nouă au fost uciși la aeroport, în seara asta.
Au murit cu toții.
...în fața unei mulțimi de 80.000 de oameni.
După ceremonie, echipa supraviețuitoare...
a văzut coșciugele camarazilor lor...
încărcate într-un avion ca să plece împreună acasă.
O mulțime imensă s-a adunat și pe strada Dizengoff,
și, în Ierusalim, în piața din fața Knessetului.
Oamenii plâng, își smulg hainele.
Funeraliile ce vor fi organizate mâine în Ierusalim...
se așteaptă să atragă zeci de mii de persoane îndoliate.
Iată numele membrilor din echipa israeliană de la...
Olimpiada din München ținuți ostatici, bătuți și,
în cele din urmă, uciși de teroriștii arabi:
Yosef Gottfreund.
Eliezaar Halfen.
Yakov Springer.
Dr. Wadi Haddad.
Abu Daoud.
Mahmoud Hamshari.
Andre Spitzer.
Zeev Friedman.
Kehat Schur.
Wael Zwaiter.
Dr. Basil al-Kubaisi.
Kamal Nasser.
Mark Slavin.
Amitzur Shapira.
David Berger.
Kemal Adwan.
Abu Youssef.
Mohammed Boudia.
Yosef Romano.
Moshe Weinberg.
Hussein al-Chir.
Ali Hassan Salameh.
Tot Israelul plânge și, desigur, toată lumea se roagă...
pentru cei...
Am încercat să nu mă gândesc la tine, dar nu am reușit.
...o foarte mare durere în zilele și anii ce vor urma.
Am cea mai plictisitoare slujbă din lume. Ce se va întâmpla cu mine?
Erau doar sportivi. S-au dus la Olimpiadă.
Și uite ce s-a întâmplat cu ei.
Acum ce va fi?
Acum o să avem un copil.
11 nume.
Dă-ne ordinul, și vom începe.
E ca în cazul lui Eichmann.
Le spunem acestor măcelari:
"N-ați vrut sa fiți în aceeași lume cu noi,"
"atunci nici noi nu trebuie să fim în aceeași lume cu voi."
E legitim, nu am dreptate?
Ambuscade și măceluri din nou,
în timp ce restul lumii continuă întrecerile sportive...
torțe și fanfare olimpice și evrei morți în Germania.
Și lumii puțin îi pasă.
Am răspuns. Am trimis 70 de avioane de luptă.
Un răspuns pe care nimeni nu l-a auzit.
Bombardamente asupra centrelor de antrenament sunt un răspuns.
Nimeni nu ia seama ce se întâmplă acolo.
Cel puțin 60 de arabi morți. Și cine știe câți răniți.
E vorba să atragem atenția lumii.
Nu-i doar o scamatorie publicitară.
Lasă-mă să-ți amintesc.
Ali Hassan Salameh a creat Septembrie Negru.
El se află în spatele crimelor de la München.
Acești oameni...
au jurat să ne distrugă.
Deocamdată lasă pacea deoparte.
Trebuie să le arătăm că suntem puternici.
Avem legi, reprezentăm civilizația.
Unii spun că nu ne putem permite să fim civilizați.
Întotdeauna m-am împotrivit acestui gen de oameni.
Dar nu știu cine sunt acești maniaci...
și de unde vin.
Palestinienii?
Au ajuns de nerecunoscut.
Spune-mi, ce lege îi apără pe asemenea oameni?
De astăzi, am alte păreri.
Orice civilizație consideră necesar să negocieze...
compromisul cu propriile valori.
Am luat o decizie.
Responsabilitatea îmi aparține în întregime.
- Avner? - Da.
Mergem la Ierusalim. Intră în mașină.
Să mergem, dle.
Bună ziua. Sunt generalul Zamir.
Știu.
În fața dvs am depus jurământul...
cu unitatea mea, când m-am alăturat Mossadului.
Nu te țin minte.
Desigur, îl știu pe tatăl d-tale.
Avner.
- Au trecut... - Doi ani de când am lucrat pentru dvs.
Îmi amintesc. Te rog, ia loc.
Harari.
Generalul Nadav.
Și generalul Yariv.
Ce mai faci? Ce mai face tatăl tău?
Este bine. Mulțumesc.
Cafea? Îmi pare bine să te revăd.
Ia loc.
Șeful Mossadului, doi generali,
și primul ministru. Evident, e ceva important.
Asta e ceva nou.
Ce s-a întâmplat la München a schimbat totul.
Vrem să te întrebăm, preiei o misiune?
Una importantă. Va trebui să-ți lași țara...
și familia poate pentru ani de zile.
- Și e periculos. - Nu poți vorbi despre asta cu nimeni.
Nici măcar cu soția d-tale.
Acum te ascultăm.
Ai întrebări?
Deci nu e vorba de paza unor turiști din avioanele El Al?
Nicio întrebare?
Ți-am spus cât e de periculos?
Știți, sora mea a murit marți.
- Nu, n-am știut. - Cancer.
De-asta n-am putut merge...
la funeraliile atleților.
Oamenii s-au supărat, dar era sora mea.
Familia e importantă.
- Soția d-tale e însărcinată. - Da, în 7 luni.
Să fie într-un ceas bun.
Ai fost printre gărzile mele de corp preferate.
Îmi plac bărbații îngrijiți și rezistenți.
V-a plăcut să aveți în preajmă fiul unui erou.
Sinceră să fiu, nu prea semeni cu tatăl d-tale.
Nu?
Semeni mai mult cu mama.
Mâine dimineață.
Dacă nu te poți hotărî într-o zi,
nu te poți hotărî niciodată.
Sora ei a murit.
Dar cred că nu s-a dus la funeraliile atleților...
pentru că unii sunt supărați pe ea
că nu a negociat cu teroriștii.
Nu s-a dus la funeralii,
pentru că nu a vrut să fie huiduită.
E semn bun că nu ai pus întrebări.
Vei accepta.
Sunt ofițerul d-tale asistent. Numele meu este Ephraim.
În ce fază a sarcinii n-ai să mai poți face sex?
Înainte de naștere.
Dar nu-ți face griji. Nu vei în preajmă.
Nu-i așa?
Orice ar vrea de la tine, cere să-ți mărească salariul.
Am nevoie de lucruri pentru copil.
Nu pot trăi refuzând misiunea.
Știa mama ta ce face.
- Când te-a abandonat într-un kibbutz. - Nu m-a abandonat.
Tata lipsea.
Era la închisoare, și ea a fost copleșită.
- Ei, da. - Oricine ar fi făcut la fel.
Da, așa că te-a dus la kibbutz și te-a abandonat.
Acum crezi că Israelul e mama ta.
Deci, ascultă.
N-am s-o pot duce așa la nesfârșit.
- Înțelegi? - Te iubesc.
Nu sunt soția cumsecade a unui erou.
Mai întâi, îți dai demisia din Mossad. Iată noul d-tale contract.
Prevede că nu te angajăm, nu-ți oferim beneficii sau pensii...
nici ajutor legal sau asistență medicală.
E un contract care prevede că nu există niciun contract.
- Îmi dați o copie? - Nu.
Ia-ți înapoi contribuția la pensie.
Acum ești, oficial, neoficial.
Neangajat și neasigurat.
Vei deschide 2 conturi...
la Union de Banques Suisses, la Geneva...
pe Rue du Commerce.
Într-un cont fondurile operative, în celălalt salariul d-tale,
de care nu te atingi decât la sfârșit...
când ridici suma strânsă în casetă.
La fel deschizi un cont pentru fiecare dintre oamenii d-tale.
- Câți oameni am pentru... - În contul operativ...
vom depune 250.000 de dolari americani.
După ce îi ridici, punem în loc mai mulți.
Vreau chitanțe.
Nu lucrezi pentru Baronul Rothschild.
Ci pentru Israel, o țară mică.
Sunt un bătrân galițian dintr-o colibă de chirpici din Ucraina.
Și n-am încredere în evreii nemți de prin Europa,
cu cheltuieli operative nelimitate.
Eu m-am născut în Israel. Nu sunt din Germania.
- Dar bunicul tău de unde-i? - Din Frankfurt.
Atunci ești evreu neamț.
Nevasta ta primește lunar 1.000 de dolari, depuși în contul ei.
Îți vom lăsa și mesaje în caseta cu fondurile operative.
Și d-ta ne poți lăsa mesaje.
- Dar de regulă n-ar trebui s-o faci. - Mie nu-mi pasă de asta.
- Mie adu-mi chitanțe, înțelegi? - Înțeleg.
Orice vei face, altcineva va plăti.
Avem 11 nume de palestinieni.
Fiecare e implicat în atacul de la München.
Trebuie să-i omori. 11 oameni, unul câte unul.
Acum sunt cu toții în Europa.
Vei sta acolo oricât va fi necesar.
Doar în Europa, nu și în țările arabe. De ele ne ocupăm noi.
Și nici de blocul răsăritean. Nu-i supăra pe ruși.
Cine are nevoie de asta?
Nu vei avea niciun contact cu noi.
Nu-mi dați nici măcar vreo informație?
Vom depozita niște bani dintr-un fond inexistent...
într-o cutie de valori ce n-o știm, într-o bancă în care nu vom călca.
Nu putem să te ajutăm, pentru că nu te cunoaștem.
Vei face tot ce fac și teroriștii.
Crezi că ei trimit rapoarte bazei? Ei bine, nu.
Vrem să-i vedem morți.
Nu-i nimic mai bun decât să mănânci dulciuri pe malul mării.
Acum poți pune întrebări.
- Sunt singur? - Mai sunt alți 4.
Care știu unele lucruri utile cum ar fi mașini, documente,
ștergerea urmelor, să fim siguri...
că nu scapi pașaportul fals...
lângă cadavru. Ești șeful echipei.
- Cine omoară țintele? - D-ta. Cine altcineva?
Folosește pistoale dacă e necesar, dar mai bine bombe.
Unul dintre băieții d-tale știe să le fabrice.
Vrem ca lumea să citească în Le Monde
că niște faimoși teroriști arabi sunt morți.
Cine știe cine i-a aruncat în aer?
- De ce eu? - De ce nu d-ta?
Nu sunt specialist în operațiunile de teren.
- Deci lumea nu mă știe. - Acum nici măcar eu nu te cunosc.
În plus, am locuit la Frankfurt când eram mic...
deci sunt un evreu german, familiarizat cu Europa.
Iată un bun motiv. Ba mai mult, ești un tip comun.
Nu pari omologul israelit al lui Charles Bronson.
- Dar sunt israelit. - Știu.
Știu multe despre d-ta. Ești un israelit de treabă,
cu un câine și viitor tată. N-o să împuști comisionari spanioli.
Nu comisionari, nu civili.
Nu ne putem permite asemenea lucruri.
Greutatea nu e să-i găsești pe teroriști.
Oricum, unii dintre ei nu sunt prea bine ascunși.
Greutatea e să nu te pedepsești singur,
lăsându-te prins sau ucis.
- Vrei ultima bucățică de baclava? - Nu.
O decizie înțeleaptă. Trebuie să eviți dulciurile.
La urma urmei, tocmai ți-ai aruncat pe fereastră asigurarea dentară.
Vă vorbește căpitanul Pierre Bouchet.
Bine ați venit la bordul aeronavei SA 74 cu destinația Geneva.
Zburăm la 9.000 de metri altitudine...
și vă doresc un zbor plăcut.
Nu trage. Nu înțeleg ce spuneți.
Ușurel, ușurel, ușurel.
Apăsați butonul soneriei când sunteți gata.
- O zi bună în continuare. - Mulțumesc.
Nu mă pricep la asta.
- Evreu? - Da.
Un șef de echipă care gătește. Ce lux!
- Ani întregi în bucătăria din kibbutz. - Ai mai făcut așa ceva?
Să fac ce?
Stai jos, hai.
Pentru că m-am alăturat Mossadului acum 10 minute și sunt...
Uite cum stă treaba, vreau să-i omor pe toți porcii ăștia, dar...
Mulțumesc.
Deci, unii dintre voi aveți antrenament în acest gen de...
- Vinde antichități. - Chiar aici, în Frankfurt.
Este doar o acoperire, dar una reușită.
Sunt specialist în acte de identitate false,
cu ochi format pentru mobila daneză modernă.
Și d-ta?
O, eu fac jucării.
- Credeam că fabrici bombe. - La Bruxelles, jucării.
Pentru bombe a trebuit să urmez seralul.
Soția mea e însărcinată.
- Să fie într-un ceas bun! - Așa să fie!
- Grozav. Când naște? - Peste vreo două luni.
Crezi că terminăm până atunci?
Umblăm după Ali Hassan Salameh?
Adică asta e misiunea?
Să-l lichidăm pe cel care a plănuit povestea de la München. Nu?
E ciudat să te gândești la cineva ca la un asasin.
Atunci gândește-te la tine ca la un altfel de om.
- Ca la un soldat aflat pe front. - Adică știi să tragi cu arma...
ca să omori oameni, nu?
Să ai noroc de copil. E ceva grozav.
De-a dreptul fantastic. Dar, vreau să spun...
D-ta faci jucării într-un magazin...
iar d-ta cumperi canapele...
dar d-ta nu știu cu ce te ocupi.
Eu? Mă îngrijorez.
Atunci de ce te-au făcut șef de echipă?
Pentru că se pricepe de minune să gătească piept de pasăre.
- Alo! - Andreas.
- Surprins? - Surprins? Mi-ai tras un pumn.
- Mi-ai rupt falca. - Asta a fost acum 10 ani.
Când te culcai cu prietena mea.
Ascultă. Sunt în oraș. Putem să ne vedem?
De fapt, sunt acasă cu prietena.
- Vrei să treci pe la noi? - Perfect.
Ar trebui să privim binele și răul ca pe niște lucruri legate de etică?
Asta-i problema.
Marcuse spune că "Filosofia binelui" a lui Hegel...
nu consideră răul drept categorie morală.
Inevitabil, liberul arbitru duce la rău.
Asta a scris Marx. Anarhia oarbă a capitalismului.
Trebuie să fii pregătit să reconsideri binele și răul.
Deoarece, în fond, sunt termeni ce exprimă...
o luptă cumplită, părți ale unei ecuații strict dialectice.
E incredibilă, nu-i așa?
Habar n-am despre ce vorbește.
Ce, ești Baader-Meinhof? Din Facțiunea Armata Roșie?
Cel puțin.
- Nu prea citești, nu? - N-am timp.
Cu ce te ocupi?
Lucrez pentru niște americani.
Americani bogați, nu?
Yvonne, cred că Avner vrea să se culce cu tine.
Mi-ai lipsit, omule. Chiar țineam unul la celălalt.
Asta era demult. În liceu.
Costă 60.000 de dolari.
Am niște nume.
Niște oameni ce trebuie să-i găsesc pentru bogații mei amici americani.
Dă-mi banii, Yvonne.
- 150.000. - 100.000.
Bani gheață.
100.000.
Nu-i cunoașteți pe indivizii pe care-i caut.
- S-ar putea să-i cunoaștem. - Ba nu.
Dar poate știi pe cineva care-i cunoaște.
Și zici că lucrezi pentru americani?
Da. Vezi?
James Madison.
Americani.
Vom întreba niște prieteni.
Se ascund? Arabii nu se ascund.
München a fost un mare succes pentru ei.
Implicațiile Münchenului în cadrul luptei...
Au atras prin asta atenția tuturor. Fac recrutări, elaborează planuri.
Dă-mi câteva nume.
Nu te pot ajuta, dacă nu-mi spui pe cine vrei să găsești.
Trebuie să ne încredem unii în alții.
Să treci de interdicții.
Eu am încredere în tine. Umbli cu bani lichizi și nu ții discursuri.
În ziua de azi, toată lumea ține discursuri, ca amicul tău Andreas.
Vorbe, vorbe, vorbe.
Dă-mi numele unui arab.
Abu Daoud.
Abu Youssef.
Wael Zwaiter.
Kamal Nasser.
- Salameh. - Uită de el. E greu de găsit.
Cine sunt tipii ăștia? De ce încerci să găsești arabi?
60.000 de fiecare nume. Dolari.
- Dacă informația e bună. - Dacă nu, nu iei nimic.
Wael Zwaiter e aici, în Roma.
Tocmai a tradus în italiană O mie și una de nopți.
Mâine ține o conferință. E falit.
Are o nepoată pe care o sună zilnic la Damasc.
Încerci să te înrolezi în OEP?
Trebuie să vorbim între patru ochi.
Poate ai nevoie și de oameni care să te ajute în muncă.
Mașini, dubițe.
Știi ce? Nu te încrede în el, da?
Am auzit că e un tip periculos.
Pleacă! Nu vreau să pățești ceva.
Ce să pățesc?
Dacă zici cuiva despre asta. Nu știu.
Nu spune nimic.
Îți vom da tot ce-ți trebuie.
Am nevoie de chitanțe.
Ce-mi place mie la povestea Șeherezadei,
pe care voi o numiți, în Vest, "O mie și una de nopți"?
Ei bine, eu nu sunt arab, sunt palestinian.
Și de ce a muncit ani de zile un poet palestinian...
să traducă O mie și una de Nopți din arabă în italiană?
Vreau să spun, în afară de dorința de a deveni putred de bogat?
Ei bine, îmi place mult ce ne spun clasicii...
despre puterea narațiunii, despre relația dintre ea și supraviețuire.
Spune mai departe. Vorbește.
Mulțumesc că ați venit.
D-ta ești Wael Zwaiter?
Da, și d-ta cine ești?
Știi de ce ne aflăm aici?
- Ești Wael Zwaiter? - A spus o dată că da.
A spus că da.
Ce facem?
Ce fac?
Știi de ce ne aflăm aici?
Ce s-a întâmplat? De ce nu l-ai împușcat?
- L-am împușcat noi! - N-am auzit nimic.
L-am împușcat de 8 ori, poate de 10.
- L-ai omorât? - E mort.
A făcut pe el de frică. E mort.
Bea nițel vin. Sărbătorim.
A, vechea poveste cu Pesah.
Îngerii se bucură că egiptenii...
tocmai s-au înecat în Marea Roșie.
N-am spus că suntem bucuroși.
Am spus că sărbătorim.
Și Dumnezeu le-a spus îngerilor: "De ce sărbătoriți?
"Tocmai mi-am ucis o mulțime de copii."
Dle Zwaiter,
mortul ne costă potrivit calculelor mele circa 352.000 de dolari.
Nu ți-ai terminat povestirea.
Îngerii îi răspund lui Dumnezeu,
spunând: "Doamne, sărbătorim..."
"căci atunci când oamenii vor auzi ce s-a întâmplat cu egiptenii,"
"îți vor înțelege lucrarea."
Și care era lucrarea?
Nu te pune cu evreii.
Nu știu voi ce faceți, dar eu nu sărbătoresc.
La naiba, eu mă bucur.
Hai, lasă aia jos. Pune-o jos. Ridică-te. Haide.
- Nu, te rog. - Dansează cu mine.
- Te rog. - Nu.
Haide.
Hai.
Asta este... Cum te cheamă azi?
Franz Storsch.
Și dumneata îmi poți spune mie Louis.
Serviciile noastre au fost satisfăcătoare?
Scumpe.
Un evreu și un francez. Ne-am putea certa la nesfârșit asupra prețului.
- Eu nu sunt evreu. - Ce crezi că e leurda?
Praz. Nu-i sezonul lui, dar merge și usturoiul.
Uneori tatăl meu pierde șirul anotimpurilor.
Nu mă pricep deloc la mâncăruri.
De ce mă pune să fac cumpărături?
Te întrebi dacă lucrez pentru serviciile secrete franceze.
Sau CIA sau KGB.
Ori sunt un spion care vinde informații.
Aș putea fi oricine. Și tu la fel.
Identitatea. Asta-i partea plictisitoare.
Ceva ce nu-i plictisitor...
e să nu lucrezi pentru vreun guvern...
- Eu am treabă cu niște particulari. - Americani bogați.
Și eu am o afacere proprie. Cu familia.
Putem localiza pe aproape oricine la cererea oricui, de oriunde,
și nu avem niciun fel de principii ideologice.
Iubim pe toată lumea, urâm pe toată lumea.
Am sentimente confuze.
Câtă vreme nu lucrați pentru vreun guvern...
știm sau găsim și plătești,
sau nu găsim și nu trebuie să scoți banii.
Inițial intenția teroriștilor a fost...
să deturneze avionul Lufthansa pe aeroportul Internațional din München,
să-i ia pe cei 3 deținuți la capătul pistei,
unde căpitanul Klausen și-a dus avionul,
în timp ce un arab îi ținea o grenadă la tâmplă.
Hei, Avner.
Un avion Lufthansa a fost deturnat când ce se întorcea de la Damasc.
Teroriștii au cerut eliberarea a 3 criminali,
supraviețuitori ai atentatului...
de la München și nemții, instantaneu, au zis da.
Arabii vor fi transportați cu un avion particular până la Zagreb.
Acum sunt liberi.
În Libia.
Îți dai seama ce bucurie i-a apucat.
Crima israelienilor împotriva arabilor...
în Egipt, Iordania, Liban, Siria...
Uită-te la ei.
Sunt staruri de cinema.
Dar ai împușcat vreun ostatic israelian?
Nu este important să spun dacă am ucis sau nu israelieni.
Ar trebui să mergem la Tripoli...
să-i omorâm.
Nu mergem în țările arabe.
Rămânem la numele care ne-au fost date.
Mahmoud Hamshari.
Privind acum înapoi, crezi că...
ați realizat ceva prin operațiunea de la München?
Ne-am făcut auzită vocea în lume.
Asta o spui de la dumneata?
Vă repet.
Și-au făcut auzită vocea în universul lumii...
care înainte nu-i auzea.
Cred că a vrut să spună că...
acum lumea va începe să ne audă.
Suntem, de 24 de ani, cea mai mare populație de refugiați din lume.
Casele ne-au fost luate.
Stăm în tabere. Fără viitor. Fără hrană.
Fără nimic decent pentru copiii noștri.
Deci atacul din München a fost justificat?
OEP condamnă atacurile asupra civililor.
- Deși timp de 24 de ani... - Spune asta ziarului d-tale.
...civilii noștri au fost atacați de israelieni, zi de zi...
Ani și ani sângele palestinian a fost vărsat...
de Israel. Și cine ne plânge morții?
Israelul tocmai a bombardat...
2 tabere de refugiați din Siria și Liban.
- Spune-le asta... - 200 de oameni au fost uciși.
Au făcut-o după atentatul de la München.
Nu acolo a început.
Și unde se va termina? Cum se va termina?
Mă scuzați, trebuie să dau un telefon. Să-mi sun redactorul-șef.
Da, da. Iartă-mă.
- Îl vezi? E lângă fereastră. - Mulțumesc.
Pe aici, vă rog.
Știm exact ce a făcut acest om?
Hamshari a pus la cale tentativa de asasinare a lui Ben-Gurion...
acum câțiva ani, la Copenhaga.
Acum organizează o formațiune Fatah în Franța.
- Organizează? - Da.
Ți-au arătat vreo dovadă la Tel Aviv?
Nu dovezi. Mai curând ceva...
de genul "Asta-i povestea", iar eu i-am crezut.
Tu de ce nu crezi?
Suntem în criză, e război. Nu trebuie mereu să...
- Să ce? Să gândesc? - Să cercetezi! Da, să gândești.
Dacă vrei să-i telegrafiezi lui Ephraim și să-i ceri dovezi, fă-o.
Ești pe cont propriu.
- Ok, am terminat. - Bine.
Nu te gândi la asta.
Bine.
Deci acum o detonez.
Ridici telefonul, aprinzi lumina roșie...
pe urmă, scoți cheia o introduci...
și o răsucești.
Deci, acum așteptăm lumina roșie.
- Camionul blochează cumva semnalul? - Nu.
O să funcționeze?
- E un transmițător puternic. - Întoarce-te la post.
Nu e cazul să improvizezi. Treci la colțul tău.
Nu te îngrijora. Totul e în regulă. Are să funcționeze.
- Stop! - Stop!
Renunță!
Ne îndeplinim misiunea sau nu?
- Mahmoud Hamshari? - Da.
E la spitalul Cochin.
Nu știu cât de grav l-am rănit. N-au vrut să ne spună.
De ce i-ai pus în telefon doar o pocnitoare?
Pentru că n-am vrut să arunc clădirea în aer.
- Ce vrei de la mine? - Un cadavru de arab.
Alte aproape 200.000 de dolari, ca să eliminăm ținta numărul 2.
Ca să-l fi eliminat ar fi trebuit să folosim arme.
Nimeni nu ia seama la o împușcătură.
Bombele ating 2 obiective.
Elimină țintele și-i îngrozesc pe teroriști.
Doar când bombele funcționează.
Prânzul?
Ambasada israeliană de la Londra a fost zguduită de...
o scrisoare cu bombă cu puțin înainte de 9:30.
Dr. Ami Shachori își deschidea corespondența matinală,
când plicul a explodat, omorându-l instantaneu.
Au fost descoperite 7 scrisori bombă la poșta de lângă ambasadă, în Earl Court.
- Una le-a scăpat celor de la antitero. - Chiar după Hanuka.
Cred că era un morman de corespondență, și au fost neglijenți.
Desigur, s-au găsit scrisori și în Israel,
Canada, Argentina, Viena, Kinshasa, Paris, Bruxelles.
Zeci. Majoritatea trimise din Olanda.
Este opera celor din Septembrie Negru.
Atunci este un răspuns.
La moartea lui Hamshari.
Și la moartea lui Zwaiter.
Ni se adresează nouă. Acum dialogăm.
Unde ești?
La New York. Urmăresc o pistă.
Te sun din nou.
BINE AȚI VENIT ÎN ISRAEL
Îl vizitezi pe tatăl tău?
De ce durează atâta timp?
Nu poate merge repede.
Dar avem cele mai bune spitale din lume.
Când te-ai născut tu, tatăl tău n-a stat cu mine. Am fost singură.
Și el în închisoare.
N-ar trebui să ajungi și tu acolo?
Nu ești în misiune?
Ce-ai de gând? Să mă denunți?
Cum o duce tata?
Nu-l vizitez prea des.
Wilma îl lasă să urle la ea tot timpul.
Mă deprimă.
Tu ce mai faci?
Mă descurc. Nu te îngriji de mine.
Sunt mândră de ceea ce faci.
Nu știi ce fac.
Mă uit la tine, și știu ce trebuie să știu.
E îngrozitor de urâtă.
Seamănă cu tine.
Vreau să te muți pentru un timp.
Am aranjat un apartament pentru noi, în Brooklyn.
Nu mă pot întoarce în Israel. Pentru un timp...
New York?
- Am să te pot vedea mai des. - New York?
Dar am familia aici și pe părinții tăi.
Vrei ca ai mei să te ajute s-o crești?
Uite ce mi-au făcut mie.
Nu vrei ca fata ta să fie evreică, Avner?
Totdeauna va fi evreică.
Nu și în Brooklyn. Acolo va fi doar o altă evreică boschetară.
Nu pot să fac ce fac dacă nu te văd.
Ce faci?
Atunci n-o face, Avner. Asta e casa noastră.
Tu ești singura mea casă.
Ce?
Replica asta e răsuflată.
- Nu mi-a fost ușor să ți-o spun. - Pun pariu.
Atunci nu râde de mine.
De ce a trebuit să mă căsătoresc cu un sentimentalist?
Îmi distrugi viața.
Mama ta mă tachinează.
Uită-te la burta tipului ăla.
Ia uite. Crezi că ar putea fi înarmat?
În felul rușilor.
Cu siguranță el e.
Hussein Abad al-Chir.
Are camera lângă cea a însurățeilor israeliți.
S-au căsătorit în Cipru pentru că ea nu e evreică.
Un mariaj mixt.
Mai mare rușinea.
Da, bine, dar hai să nu-i aruncăm în aer.
KGB-ul îl aduce acasă în fiecare seară.
Aprinde lumina, se dezbracă,
stinge lumina, se bagă în pat. Aruncăm patul în aer.
Am cunoscut un agent căruia îi era frică să doarmă în propriul pat,
așa că în fiecare noapte dormea în debara, pe podele.
Încă face asta, în fiecare noapte.
Doarme în debara.
Dacă și al-Chir doarme în debara, am încurcat-o.
Dar dacă se pune în pat, greutatea lui armează bomba...
și închide circuitul.
Așa că acționăm telecomanda.
Ok.
Suntem buni. Să mergem.
Cu grijă.
M-am cazat în camera alăturată.
- De ce? - Sunt balcoane.
Când se întinde în pat,
dau semnalul prin stingerea luminii.
Și dacă bomba e prea puternică, și tu ești în camera alăturată?
Ei bine, asta nu se va întâmpla.
Nu?
Robert?
- Robert? - Robert?
Nu se va întâmpla. Nu.
Bine.
Avner.
Băiat sau fată?
Fată.
Într-un ceas bun.
Vești de la Paris.
Dr. Hamshari a decedat în urma rănilor.
Așa că felicitări din nou, Avner.
Steve, taci din gură.
Bună.
Bună seara!
Minunată noapte.
- De unde ești? Nu-mi dau seama... - Düsseldorf.
Da? N-aș fi ghicit.
Mai degrabă mă gândeam la Suedia.
Am predat în Suedia. Limbi orientale.
Serios?
Le-am învățat pe imigrantele libaneze să facă curat în casă.
În suedeză.
Aseară erai aici?
Nu. Tocmai m-am cazat. Abia am ajuns.
Să nu crezi c-o să poți dormi.
Însurățeii ăia fac zgomot toată noaptea.
Ore în șir.
- Ia un somnifer. - E-n regulă.
- Pot dormi buștean. - Sigur?
Nu vrei unul de la mine?
- Mulțumesc. Nu-i nevoie. - Ești sigur?
Da.
Atunci, noapte bună.
Vise plăcute.
Așteaptă semnalul.
Așteaptă să stingă Avner lumina.
Hai, hai, hai!
- O, Dumnezeule! - Ajutor!
Ah, ochii mei! Ochii! Nu mai văd!
Ajutați-mă!
Nu mai văd!
Avner!
Vă rog. O, Doamne!
Nu văd.
- D-ta vezi? - Da.
- Scările sunt într-acolo. - Bine.
- Mergeți pe acolo. - Haideți, să mergem!
- A fost mult prea puternică. - Încetează.
- Puteai omorî oameni nevinovați... - Ținta numărul 3.
Ținta numărul 3 n-avea cum să scape.
Tavanul din hol e crăpat. Aproape că ai demolat etajul...
Avner putea să moară.
Nu am cerut genul ăsta de explozibil plastic.
Ce am vrut eu nu avea atâta putere.
Cineva a schimbat eticheta.
Și ce dacă cineva a schimbat eticheta?
- Cum adică? - Louis a făcut rost de el.
Louis a făcut rost de explozibil?
- Da. De ce? - De ce ai încredere în el?
Nu știm cine e.
- El ne găsește țintele. - Da, dar...
Dar fără el n-am avea niciun rezultat!
Explozibilul era mult mai puternic decât cel pe care l-am cerut.
Cineva a schimbat etichetele. Aș fi putut să te omor.
Din câte știm, Louis a lucrat pentru OEP.
Se folosesc de noi ca să-și facă curățenie în propria ogradă.
Asta-i o prostie.
Hei, a cui e barca asta de pescuit?
Louis a aranjat totul.
Nu era nimic în neregulă cu explozibilul.
Fabricanții de bombe sunt agitați de felul lor, e normal.
Frica îi face neglijenți...
Fabricantul meu de bombe e în regulă.
Explozibilul e de la d-ta.
Ți-am găsit încă 3 nume de pe listă.
- Trei? - Da, trei.
- Credeam că vei fi mulțumit. - Sunt.
Cine?
Kemal Adwan, Kamal Nasser și Abu Youssef.
Adwan și Abu Youssef.
- Unde sunt? - Liban.
Sunt în Beirut.
Adwan, Nasser, Youssef.
Persoane importante, nu?
Extrem de importante.
Zâmbiți, dle Storsch. Sărbătorim un al doilea Crăciun.
Aș vrea să-ți dau un bonus pentru asta.
Pentru aceste 3 nume.
600.000 de dolari.
Dle Storsch, nouă, celor din grupul meu...
nu ne pasă prea mult de guverne...
de niciunul dintre guverne.
Nu lucrăm cu sau pentru ele.
Asta e condiția absolută a teoriei mele.
Înțelegi?
Dacă aflu că brusca d-tale generozitate e o încercare...
de a ne cumpăra consimțământul pentru împărtășirea informațiilor,
de exemplu... CIA sau MI6 sau chiar Mossad...
- Nu lucrez pentru MI6 sau CIA. - Habar n-ai pentru cine lucrezi.
Crede-mă. Nu ai.
Minte-mă și voi fi neașteptat de inabordabil...
și de nefericit.
- Lasă-mă să-ți ofer ceva de băut. - Nu. Păstrează-ți banii.
La asemenea tarife, vei avea nevoie de ei.
Evident, e o informație importantă.
Abu Youssef este numărul 3 în întreaga organizație palestiniană.
După Arafat, vine Habash, apoi el.
- Firește că e important. - Mersi pentru informații...
- și entuziasm. - E creierul fedainilor.
- Îl știu. - După Salameh...
Abu Youssef e cel mai rău individ după care umblăm, nu?
Și Adwan planifică toate acțiunile din West Bank, nu?
Înțelegem semnificația. E vorba de ținte serioase.
- Vrem să mergem în Beirut. - Nu.
Ține-te departe de țările arabe.
Mossadul și armata se ocupă de asta.
Ce-i chestia asta?
Nu poți trimite armata. Nu vom îngădui una ca asta.
Nu veți îngădui?
Sursa nu știe că noi suntem Mossadul.
Nici nu sunteți Mossadul.
Dacă trupele de comando merg în Beirut, sursa nu ne mai dă informații.
De ce nu facem o plimbare ca să vorbim între patru ochi?
Ni se răcește mâncarea.
- Trebuie să mergem la Beirut. - Ne pricepem la așa ceva.
Doar e informația noastră, treaba noastră.
Sunteți copilăresc de întristători.
Ascultați, o duceți destul de bine.
- Destul de bine? - Cheltuiți mult.
Dar ne-am așteptat la asta.
Mulți oameni din Mossad nu știu de voi.
Nimeni nu știe.
Toată lumea se întreabă: "Cine-i omoară pe fedaini?"
"Sunt oamenii noștri? De ce nu ni se spune?"
Orgolii mari. Multe țipete.
Aș putea trimite unul sau doi dintre voi,
dar să exclud Mossadul și armata e imposibil.
Acceptă asta.
Noi putem accepta, dar sursa noastră nu.
Cine e sursa voastră?
A venit timpul să-mi spui.
Nu-i o rugăminte. E un ordin.
Nu-i poți da ordine. Nu lucrează pentru d-ta.
Taci. Eu te plătesc. Lucrezi pentru mine.
Lucrez pentru o casetă dintr-o bancă din Geneva. Ea mă plătește.
- Vrei s-o găsești goală? - Vreau să ne lași să ne facem treaba!
Ce-i cu voi?
Cu voi toți? Maturizați-vă, și rapid!
Ăsta nu-i un nenorocit de joc!
Cine e sursa? De unde vă luați informațiile?
Dați-mi numărul lui de telefon!
Sper că bătrâna de alături a savurat asta.
E cam surdă, dar cred că te-a auzit foarte bine.
Dă-mi sursa, și te vom lăsa să participi.
Lasă-ne să mergem în Beirut.
După Beirut, ne vom folosi sursa ca să găsim restul țintelor.
Lasă-ne să ne facem treaba.
O mulțime de lume. Doar ca să omoare 3 tipi?
- Ehud Barak. - Daniel.
Hai!
Unde naiba e?
Ușa!
- Să mergem! - Hai!
Hai!
- El e! - Nu trageți! Nu!
Fedaini!
Hai!
- Tatăl meu ar vrea să vă cunoască. - Tatăl d-tale?
Tatăl meu. E șeful grupului nostru.
Am crezut că d-ta conduci grupul.
Toată lumea lucrează pentru cineva.
Eu nu am fost la Beirut.
Ei bine, cineva a fost acolo.
Armata israeliană, potrivit fiecărui ziar de pe planetă.
Dar d-ta ai stat deoparte...
după ce ai plătit atât de mult informația.
Nu-mi place să-l fac pe tata să aștepte.
Trebuie să le spun oamenilor mei unde mă duc.
Nu știi unde te duci.
Și va trebui să porți asta.
Las-o baltă, Louis. E nebunie curată.
Am terminat aici.
La naiba!
Stai!
Am ajuns.
Tată!
Aici e.
Louis spune că ești bucătar.
Știu să gătesc, da.
Mă ajuți?
Adu ăștia aici.
Nu, nu. Nu-i spăla. Vor avea gust de burete fiert.
Atunci de ce i-ai pus în chiuvetă?
Dacă le iese sucul, va fi o mizerie.
Toată bucătăria o să miroasă a urină.
Curăță-i de grăsime.
Lasă-mă să-ți văd mâinile.
Prea mari pentru un bucătar bun.
Asta era și problema mea. Aș fi ajuns un maestru,
dar am mâini mari, enervante, de măcelar, exact ca ale tale.
Ei bine, suntem niște personaje tragice. Mâini de măcelar, suflete blânde.
Astea vor fi prea acre să le putem mânca.
Cojește-le și înțeapă-le, apoi fierbe-le în zahăr.
Un pic de tortură, și ai să vezi ce drăguțe se fac.
- Spune-mi "tată". - Nu pot.
- Nu? - Am deja un tată.
Îi ești devotat?
Sunt aici din cauza celor întâmplate în Beirut?
Tatăl tău trebuie să fie mândru de tine.
Să culegem câteva, restul le lăsăm să se coacă.
Sunt atâtea guri de hrănit, dar...
Sunt familia ta. Trebuie să-i hrănești.
Da. Nu lucrăm cu guvernele.
Mi-a spus Louis. Dar...
Dar ai făcut ce-ai făcut fiindcă trebuie să-ți hrănești familia.
Am aruncat în aer trenuri, poduri...
și camioane pline de nemți, în timpul războiului.
Frații mi-au fost uciși, tatăl și sora mea spânzurați.
Era doar o fetiță.
Tată, musafirul nostru nu vrea să-ți audă poveștile.
Am plătit atâta, pentru ca scursurile de la Vichy să fie înlocuite...
cu alte scursuri, gaulliste,
și naziștii să fie înlocuiți de Stalin și de americani.
Noi ne ferim de guverne.
Ne spunem rugăciunea?
Poate invitatul nostru ne va îndruma.
Nu, nu. Nu e nevoie.
Îndrumă-ne tu, în schimb.
Tatăl Nostru, care ne dai clienți ascultători și respectuoși,
supunându-se regulilor potrivit cărora au afaceri prospere...
Nu-mi voi lăsa nepoții să asculte asemenea blasfemii...
...ale căror minciuni și înșelătorii...
Nu e totul numai pentru afaceri!
N-am făcut-o numai pentru niște nenorociți de bani!
Atunci de ce ai făcut-o?
Ai scos milioane din asta.
Spre disperarea mea, am fost tatăl unui nebun...
ce se îmbracă la fel ca muncitorii, dar niciodată nu lucrează cu mâinile...
și care a citit porcării fără sens și perorații pompoase...
despre algerieni, care nu iubește nimic,
nici pe algerieni sau francezi...
nici rudele de sânge sau orice trăiește.
Deci nutresc simpatie pentru acel bărbat care poate spune "Am tată"
și face tot ce trebuie pentru familia lui.
Am făcut-o pentru familia mea, pentru tine. Centaurule! Minotaurule!
Voi spune rugăciunea.
Umblă vorba că ar trebui să fii pedepsit...
pentru ce s-a întâmplat la Beirut.
N-am știut că vor muri atât de mulți.
Am deseori de-a face cu moartea. Crezi că mă scârbesc așa ușor?
Lumea a fost aspră și rea cu tine, cu poporul tău.
Este corect să răspunzi cu aceeași monedă.
Plătești bine și prompt, deci vom merge mai departe împreună.
- Dar fără înșelătorii. - Mulțumesc. Ai cuvântul meu.
Câțiva cârnăciori și sângerete,
brânză de Loara, Selles-sur-Cher.
- O acoperim cu cenușă ca să se păstreze. - Mulțumesc.
Ai fi putut fi băiatul meu.
Dar nu ești. Ține minte asta.
Vom face afaceri, dar nu ești din familie.
Am încă un nume pentru tine.
Îl vreau pe Ali Hassan Salameh.
Nu.
Știi unde se află. Știi unde se află toate numele.
- Salameh. - E de neatins.
Salameh.
Zaid Muchassi.
Zaid Muchassi va fi la Atena peste 2 săptămâni.
- Nu ne interesează. - Totuși.
E contactul cu KGB al grupării Septembrie Negru.
Hussein al-Chir era contactul KGB.
Da. Dar în Cipru ai pus o bombă sub patul dlui al-Chir,
care acum este defunct. Muchassi la înlocuit.
Am auzit că e mai puternic decât predecesorul său.
Îți dăm locul lui Muchassi la noul preț.
- Care-i prețul? - 3 nume pentru 600.000...
înseamnă 200.000 pentru fiecare.
Vreau să-mi găsești un nou loc de muncă la Atena.
Firește. O casă sigură.
Ăsta-i modul lui Louis de a glumi?
Am avut coșmaruri care arătau așa.
Când explodează, aruncă mici sfere albe de fosfor...
peste tot în cameră. Fiecare sferă e ca un mic soare.
Arde cam la 5.000 de grade Fahrenheit.
Deci, aerul ia foc...
și totul din preajmă se topește.
Acum, vestea proastă e că sunt grenade,
așa că le-am modificat ca să folosesc un detonator cu telecomandă.
Menționez că sunt cam vechi...
din al doilea război mondial.
Doar 4 dintre ele funcționează. Restul ar trebui aruncate.
Un ușier de la hotelul unde stă Muchassi ne va da drumul...
în cameră după ce Muchassi pleacă.
Hei, cine a făcut rost de explozibilele astea preistorice?
- Louis. - Da. Îi voi mulțumi pentru asta.
Șase!
Stai! Stai pe loc!
- OEP! OEP! - ETA! ETA!
Aruncă pistolul sau tragem.
Basc! Basc!
Bine.
Pune pistolul jos! Jos! Pune-l jos!
- Care francez? Louis? - Ce ești? Englez?
Basc. ETA. Facțiunea Armata Roșie.
E din Congresul Național African. Sud-africani.
Suntem din Amman. Eu sunt Ali.
Said. George. Abed.
Am plătit pentru 2 nopți.
Ne-a spus că e un loc sigur.
- Și nouă ne-a spus la fel. - Da. Adăpost sigur.
Da.
Și? Suntem în siguranță?
În siguranță.
Toată lumea e în siguranță.
Până la urmă, țările arabe se vor ridica împotriva Israelului.
Nu le plac palestinienii, dar pe evrei îi urăsc și mai mult.
Nu va mai fi ca în 1967.
Până atunci, restul lumii va vedea ce ne-au făcut israelienii.
Nu-i va mai ajuta pe evrei când Egiptul și Siria vor ataca. Chiar și Iordania.
Israelul nu va mai exista.
Poftim?
Acesta e un vis. Nu poți recupera o țară pe care n-ai avut-o niciodată.
- Vorbești ca un evreu. - Du-te dracu'.
Sunt vocea din capul tău, care-ți spune ceea ce deja știi.
Voi, palestinienii, n-aveți pentru ce să vă tocmiți.
Nu vă veți recupera niciodată pământul.
Veți muri de bătrânețe în tabere de refugiați,
așteptând apariția Palestinei.
Avem mulți copii. Care la rândul lor vor avea copii.
Putem aștepta o veșnicie.
Și, dacă trebuie, putem face toată planeta nesigură pentru evrei.
Omorâți evrei, iar lumii îi pare rău...
- pentru ei și vă consideră animale. - Da.
Dar atunci lumea va vedea cum ne-au transformat în animale.
Va începe să pună întrebări despre felul cum suntem ținuți în cuști.
Sunteți arabi. Există multe locuri pentru arabi.
Ești simpatizant al evreilor.
Voi, toți germanii, sunteți prea blânzi cu Israelul.
Ne dați bani, dar vă simțiți vinovați pentru Hitler.
Și evreii exploatează această vină.
Tatăl meu n-a gazat niciun evreu.
- Spune-mi ceva, Ali. - Ce?
Îți lipsesc cu adevărat măslinii tatălui tău?
Chiar crezi că trebuie să iei înapoi tot acel... nimic?
Un sol calcaros și niște colibe de piatră.
Asta îți dorești pentru copiii tăi?
Categoric.
Va dura 100 de ani, dar vom învinge.
Cât le-a luat evreilor să aibă propria țară?
Cât le-a luat nemților să facă Germania?
Și uite ce bine le-a mers.
Nu știi cum e să n-ai o casă.
De asta voi, comuniștii europeni, nu înțelegeți.
Spui că nu-i mare lucru, dar tu ai o casă la care să te întorci.
ETA, ANC, IRA.
Toți ne prefacem că ne pasă de revoluția internațională,
dar nu-i adevărat.
Vrem să fim națiuni.
Casa înseamnă totul.
- Nu, nu. - Nu, stau de pază.
Tu doar ia banii din dulap și actele, da?
Bineînțeles.
Uitați-vă acolo.
Iată-i că vin în dovleacul-caleașcă.
Rușii și...
Cenușăreasa.
Detonăm bomba, dacă ceilalți arabi merg cu el în cameră?
Ce mai așteaptă rușii?
- De ce nu pleacă? - Așteaptă.
- Și noi așteptăm. Fii calm. - Hei, sunt calm.
- E în camera lui. Fă-o. - E singur?
- Cum putem ști dacă e singur? - Apasă pe buton! Fă-o!
- Nu înțeleg. - Ce e în neregulă?
Porcăria naibii!
- Ce? La naiba! Nu din nou! - Așteaptă. Așteaptă.
Unde-i explozia? Ar fi trebuit să explodeze până acum.
- Ce n-a mers? - O altă defecțiune.
Știi ce?
- Poate-i doar o întârziere... - Iar a dat greș!
- Sau ar mai putea să explodeze. - Asta-i pierdere de vreme!
Ai grijă cu chestia aia, Hans.
- Hans! - Hans, ce faci?
Întoarce-te aici!
Hei, hei! Ce face?
Hans. Nu, nu.
Cât mai durează?
Poate o oră.
Te cunosc.
Stai!
Intră! Capul jos!
Ești incapabil să faci ceva care să funcționeze?
Taci din gură! Taci din gură!
Știe careva dintre voi grecește?
- Închide-i gura! - Am omorât un rus?
- Asta nu-i bine! - Unde ți-ai făcut antrenamentul?
Niciuna dintre nenorocitele astea de bombe nu funcționează.
N-am fost antrenat să fac asta!
Am fost învățat să dezamorsez bombe, nu să le construiesc!
La naiba!
Securitatea avea nevoie de oameni care să dezamorseze bombe.
M-au luat din armată.
- Un fabricant de jucării. - Dă-mi niște bani.
Și-au închipuit că mă descurc cu mașinăriile mici.
Dar, după atentatul de la München mi-au cerut să construiesc bombe.
Și am acceptat.
Ia-i.
Cei 3 au mers pe la punctele vamale...
și-au scos piesele armelor demontate și le-au asamblat rapid.
Pe urmă au aruncat cu grenade în șirurile lungi de pasageri...
care așteptau verificarea pașapoartelor și au deschis focul.
Totul s-a terminat în câteva minute.
Și gloanțele nu au cruțat pe nimeni.
Salameh e la Londra.
Se duce acolo periodic, ca să-și întâlnească legătura din CIA.
- Pe cine? - Salameh lucrează pentru CIA.
Prostii!
Salameh garantează că Septembrie Negru...
nu se va atinge de diplomați americani.
În schimb, CIA-ul îi dă mulți bani.
Și nu-l întreabă la ce îi folosește.
Le-a spus dinainte despre atentatul de la München?
CIA știa despre München?
Înainte de München, CIA nici nu știa că...
Septembrie Negru există.
Unul dintre fedaini a fost împușcat în cap...
dintr-un ricoșeu.
Celălalt a fost aruncat în aer de propria grenadă.
De atunci a fost ocupat.
Nu?
Cu tot felul de activități militante scumpe.
Cu împușcarea turiștilor din aeroportul din Atena,
cu aruncarea în aer a farmaciilor din Amsterdam...
și, mai înainte, cu acel agent al Mossadului din Barcelona.
Europa n-a mai fost atât de interesantă de când Napoleon a pornit spre Moscova.
Trebuie să faci asta aici?
Salameh e la Londra. Același preț.
L-am urmărit de la doctor până la hotel.
- Urmează un tratament la ochi. - Salameh? L-ai văzut?
- L-ai urmărit? - Da.
- Purta pe ploaie ochelari de soare. - De ce nu l-ai împușcat?
Avea gărzi de corp. Civile.
- Înarmate? - Da.
Nu erau civili. Aș fi făcut-o,
dacă mi-ai fi dat, într-adevăr, ocazia să împușc pe cineva.
Sunt singurul care chiar vrea să-i împuște pe tipii ăștia.
Poate de asta nu te lăsăm s-o faci.
- Nu ne urmărim decât țintele. - De când?
Adică, de ce ne facem griji acum pentru asta?
Ai idee câte legi am încălcat?
Încearcă să încetezi cu îngrijorarea. E contraproductiv.
Ca să nu mai vorbim că, întâmplător, legile din Israel...
nu prevăd pedeapsa cu moartea.
Știi, dragă, care e problema ta?
Ești dezorientat.
Pentru că tipii pe care-i omorâm poartă costume scumpe...
și asta e Londra, nu un amărât de cătun arab.
Nu sunt dezorientat.
Îmi păstrez sănătatea mentală, amintindu-mi din când în când că,
în ciuda...
Purtăm același vechi război.
Încă sunt, cel puțin în principiu, om.
...pentru aceeași veche bucată de pustiu!
Diferența e că ne-am adus războiul în Copenhaga și în Kensington.
Nu că europenii ăștia antisemiți n-ar merita-o.
Dar dacă nu învățăm să ne purtăm ca ei, nu-i vom învinge niciodată.
Ne purtăm ca ei tot timpul.
Crezi că palestinienii au inventat vărsarea de sânge?
Cum crezi că ne-am recuperat pământul? Fiind cumsecade?
Dați-i jos pantalonii omului ăsta, să vedem dacă e circumcis.
Cred că avem printre noi un agent dublu.
- Nu îndrăzni să mă acuzi de asta! - Încetați!
Fiul meu a murit în '67, ticălos spurcat.
Tot ce-am făcut a fost pentru Israel.
Cere o altă misiune, dacă asta e atât de neplăcută.
- Ce, pentru tine nu e neplăcută? - Nu.
Pentru că singurul sânge care contează pentru mine e cel evreiesc.
Bine lucrat. Bun conducător.
Dacă gărzile de corp sunt înarmate, le împușcăm și pe ele.
- Sunt înarmate. - Ei bine, atunci le împușcăm!
Taxi!
Roger Burke, ticălos antipatic! Ce faci în Londra?
Ia mâinile de pe mine.
În gardă, grăsan bleg și ud!
Să le arătăm nenorociților ăștia din ce suntem făcuți.
Hei, stai un pic! Cine naiba... Atunci cine crezi că e?
- Roger Burke. - Cine crezi că-i ăsta?
- Idiotule! Nu e el... - Lasă-l în pace, nenorocitule!
- Ăsta nu-i Roger Burke. Să mergem. - El e.
Trebui să-l scuzi pe prietenul meu.
E un tâmpit pus pe harță, are probleme serioase cu băutura.
- Hei, vino aici. - Încetează!
- Hei! - Hei, încetează!
- Hei! Veniți aici! - Calmați-vă!
Încetați! Cărați-vă!
- Calmează-te! - Duceți-vă dracu'!
Încetați!
- Încetați! - Duceți-vă dracu'!
- Calmați-vă. Roger, sunt eu, Orrin! - Haide!
Sunt eu. Mă mai ții minte? Îmi pare rău.
Nu-i nimic.
Trebuia să te ferești, Roger.
Ai naibii americani!
- Ce naiba e asta? - Era Salameh?
Da, bineînțeles că era Salameh!
Părerea mea e că a luat mai mult decât putea duce, nu?
Oh, câine bătrân ce ești!
Are unele idei.
- Sunt americani? - Nu suntem cu toții?
Deci, ai auzit și tu zvonurile astea? Scandaloase povești!
- Scandaloase. - Da?
Da.
Îmi dai voie?
Trebuie să mă culc devreme. Mâine dimineață plec la lucru.
Cu ce te ocupi?
Cu ceva ce te face să bei.
Atunci cred că avem aceeași muncă.
Îmi place accentul tău.
Îmi place parfumul tău.
Se simte până și în fumul ăsta.
N-am dreptate?
E foarte plăcut.
Uite ce-i, nu vreau să fiu prea directă...
dar e târziu...
și mâine chiar mă trezesc devreme.
Deci...
- Deci? - Deci.
Deci, ești foarte drăguț, și...
chiar mă obligi să ți-o propun?
Chiar nu pot.
Păcat.
- Ești foarte atrăgătoare. - Știu.
Poate, odată ajunsă în...
camera ta singuratică, te vei răzgândi și...
poate mă găsești aici.
Sau voi fi în camera mea, singură în pat.
Noapte bună.
Americanii ăia beți crezi că erau de la CIA?
Posibil. Din câte știm, Louis e de la CIA.
Lucrează pentru ambele părți. Toată lumea face asta.
Sau Louis este din Mossad. Poate că nu, dar se folosesc...
de el ca să ne dea informații.
Nu e o legătură directă.
Sau Mossadul le trimite la CIA, care apoi i le dă lui Louis,
și Ephraim ne cere să i-l dăm pe Louis...
pentru că știe că ne așteptăm ca el să facă asta...
Nu mai alerga după cai verzi pe pereți.
Știi, nu credeam c-o să reziști.
Și eu am crezut asta despre tine.
La început păreai așa de șovăitor.
M-am născut șovăitor. Întreab-o pe mama.
Dacă nu mă plâng, nu-mi pot face treaba.
Te simți vreodată ezitant?
Nu-mi plac lucrurile neclare.
Am cunoscut în armată tipi ca tine.
Sunteți gata să faceți orice orori vi s-ar cere,
cu condiția să le faceți pe fugă.
Credeți că puteți să vă depășiți temerile, îndoielile.
Singurul lucru care vă sperie cu adevărat este liniștea.
Dar, până la urmă, toți sunteți depășiți.
Acum, caii verzi au nevoie de un coniac. Mă însoțești?
Nu, mă duc sus, direct în pat.
Poți bea de unul singur?
Doar un păhărel, ca să-mi amorțesc creierul. Noapte bună.
- A, ferește-te de spioana localului. - Sigur.
N-ai cum s-o ratezi. N-ai vrea asta.
Alo!
O convorbire interurbană din partea dlui Storsch.
Acceptați cheltuielile?
La naiba, Avner, ai trezit copilul, Dar e grozav... adică...
Ce faci?
Mie dor de tine.
Ești în Anglia sau în Australia...
- sau la Polul Nord... - Da, așa e.
Ascultă, mă gândeam că,
după ce-mi termin treaba de aici,
să vin în Brooklyn să te văd.
Brooklyn-ul e deprimant. Are mai multe biserici decât Ierusalimul.
I-a auzi cum vorbește!
- Mă auzi? Mă poate auzi? - Da, da.
Hei, hei. Vorbește cu mine.
Daphna, fă-o să vorbească.
Tata.
Hei! Hei, scumpo! E tăticul tău.
Asta e vocea mea, drăguțo.
Așa sună vocea mea. N-o uita, da?
Ascultă, trebuie s-o duc la culcare. E obosită.
Te va visa.
Păstrăm distanța, cum ne-au ordonat teroriștii.
Mergem. Mașina asta ajunge la aeroport?
Putem vorbi cu cineva, doar să spunem...
Taci din gură, da? Urcă în autobuz.
Doar să le spunem familiilor noastre. Să le anunțăm că suntem bine!
Toată lumea, relaxați-vă, da? Relaxați-vă! Calmați-vă!
Mergem cu autobuzul, apoi vom zbura.
După asta, vă întoarceți la casele voastre
sau la jocurile voastre olimpice.
Oh, Carl! Ticălosule!
Eu am văzut-o primul.
Carl?
E olandeză, n-o interesează politica, îi pasă doar de cine dă mai mult.
Locuiește în Hoorn. Acum e acolo.
E o informație pe care te poți baza.
Pentru care nu plătești nimic.
Îți dăruim asta. Înțelegi de ce?
Fiindcă vreți să cred că nu ați avut legătură...
cu uciderea partenerului meu.
Locuim într-o lume în care secretele se intersectează.
Trăim sau murim în locurile unde secretele astea se întâlnesc.
Acceptăm asta.
Cumpărăm informații pentru d-ta de la dușmanii d-tale.
Asta îi alertează.
Nu sunteți singurii care caută nume.
Îmi spui că acum sunt vânat?
Îți spune că e timpul să renunți.
Cursa nu e pentru cei iuți, nici bătălia pentru cei puternici,
dar timp și șansă li se dă tuturor.
Răul lovește pe neașteptate.
Cine poate spune când va lovi?
Deci chiar ai s-o omori?
Acest sânge se întoarce împotriva noastră.
Până la urmă, o să reușim.
Chiar dacă va dura ani întregi, îi vom învinge.
Suntem evrei, Avner.
Evreii nu fac rău doar pentru că dușmanii lor le fac rău.
Nu ne mai putem permite să fim atât de decenți.
N-am știut că am fost vreodată astfel.
Faptul că suferi mii de ani de ură nu te face decent.
Dar ar trebui să fim corecți. Asta-i frumos.
Asta înseamnă să fii evreu.
Așa știam, așa am fost învățat.
Și acum pierd asta și, pierzând asta...
- Atunci... - Asta-i tot.
Ăsta e sufletul meu.
Du-te să te odihnești undeva. Nu trebuie să iei parte la asta.
Când voi mai avea nevoie de tine, te voi găsi.
Scuzați-mă! Cine sunteți?
Știi de ce suntem aici?
Vreau să mă îmbrac, bine?
Poate vreți să mă angajați. Știți cât sunt de bună.
Nu! Nu faceți asta!
Irosiți atâta talent.
Unde te duci? Stai pe loc!
Cartuș, cartuș!
Da.
Las-o.
În 7 luni, am ucis 6 dintre cele 11 nume.
Unul era o dublură.
Altă țintă e la închisoare și 4,
inclusiv Ali Hassan Salameh, se află în libertate.
Unul dintre ai noștri a murit.
De când am început, cealaltă tabără a trimis scrisori bombă la 11 ambasade,
a deturnat 3 avioane,
a ucis 130 de pasageri la Atena și a rănit și mai mulți...
și ne-a ucis atașatul militar la Washington.
Unele crime au fost comise de un venezuelean numit Carlos "Șacalul",
care la înlocuit pe Zaid Muchassi,
care îl înlocuise pe Hussein al-Chir.
Conducerea inițială a grupării Septembrie Negru a fost decimată.
Însă apar noi lideri,
care comit acte de terorism și mai violente.
Pentru eliminarea celor 6 ținte trebuie să fi cheltuit...
circa 2 milioane de dolari.
Ai gătit. Aștepți musafiri?
Dna Meir îi spune Knessetului...
că lumea trebuie să realizeze că uciderea evreilor...
va avea de acum înainte un preț scump.
Dar eliminarea palestinienilor nu e chiar ieftină.
- Dacă toți 11 ar fi morți, te-ai opri? - Da.
Minți. Cum rămâne cu înlocuitorii lor?
De fiecare dată când îi ucidem, creăm alți 6.
Poate că atunci va trebui să continuăm să-i ucidem.
La nesfârșit.
5 ținte sunt încă în viață.
Înseamnă 5 oameni care trebuie uciși.
Până la urmă, uiți că la început detestai să faci asta.
Eu unul o simt zi de zi mai puțin.
La un moment dat, mă voi trezi din somn,
voi ucide și mă voi culca la loc, fără să mai simt absolut nimic.
Hei, Hans! Știi că în manual e o regulă referitoare la cei chior de beți.
De ce nu te oprești din băut și nu mănânci ceva?
E destulă mâncare aici cât să hrănești întreg Bangladesh-ul.
Nu-mi iese din minte olandeza. Știi, întinsă așa, acolo.
Nu e că mi-aș fi dorit să n-o fi ucis.
Dar aș fi vrut să te las să-i închei halatul.
Da, dar nu erai în apele tale.
Avner!
M-am dus în apartamentul lui Hans, deasupra magazinului...
de antichități, ca să văd cum se mai simte, pentru că era...
În fine, e plecat undeva. L-am așteptat toată noaptea,
dar nu s-a întors.
Cu cuțitul.
N-au luat nimic de acolo.
Ce?
Va fi frumos.
Ali Hassan Salameh e în Tarifa, pe coasta spaniolă.
Într-un complex păzit împotriva tuturor neplăcerilor previzibile.
Fabricanții de bombe mor adesea accidental.
În Atena ai ucis un agent KGB.
Mulți oameni vor să te omoare, dle Storsch.
Dar eu de ce aș face asta? Plătești mai bine ca oricine.
E periculos să te duci după Salameh.
Dar el a plănuit masacrul de la München.
Elimină-l, și te vor lăsa să pleci acasă. Nu crezi?
Da, Louis. Cred.
Într-o zi, poți avea o bucătărie ca asta.
Costă mult, dar o casă tot timpul te costă.
La naiba! Asta-i casă de distracții și mai multe nu.
Îți dai seama câți sunt înăuntru?
Ăla e el.
Ești sigur că-i el, Avner?
Trebuie să fii sigur.
AEROPORTUL LOD
- Sunt Avner Kaufman. - Știm.
- Vrei să mergi cu noi? - Urcă.
Te rog, te rog.
Eu sunt Amos. El e Avi. Lucrăm pentru Shin Bet.
N-ar trebui să știm cine ești,
pentru că, de, nu suntem ofițeri.
Suntem niște amărâți și nimeni nu ne spune nimic.
Dar am auzit ce-ai făcut.
Vrem să știi că e o onoare să te cunoaștem.
E o onoare și pentru mine.
N-am niciun fel de probleme cu ce-ați făcut voi,
cu excepția femeii de pe ambarcațiunea din Hoorn.
Steve ne-a vorbit de ea.
Ne-am luat o mică vacanță...
și am omorât-o în timpul nostru liber.
Nu fi idiot.
Altfel, cum am spus, nu avem probleme cu treaba pe care ai făcut-o.
Cu excepția faptului că mi-au murit 3 oameni.
Potrivit colegului tău,
și subliniez, potrivit colegului tău,
nu ai niciun fel de vină.
Te-a lăudat.
Cel mai bun coleg cu care a lucrat vreodată etc.
A spus că grupul francez... Louis îl chema pe individ?
Au vândut teroriștilor informații cu privire la locația voastră.
Au ajutat la uciderea oamenilor tăi.
Știu că Steve crede asta, dar nu e adevărat.
Spune-mi cine sunt.
Nu vor lucra cu tine.
- E vorba de loialitate. - Ești ofițer israelian.
Asta e singura ta loialitate! Singura!
Bine.
Acesta e generalul Hofi, de la Comandamentul de Nord.
Arăți bine.
Ascultă, primul ministru e mândru de tine și de echipa ta.
Ar vrea să vă spună asta ea însăși, dar nu poate.
N-a auzit niciodată de voi, nu?
Bine. Spune că ați făcut un lucru măreț pentru poporul vostru.
Pentru Israel.
Asta-i tot. Nu primiți nicio medalie sau altceva.
16 iunie 1973. Audierea lui Avner Kaufman.
Dă-i drumul.
Spune-mi ce-ai aflat.
- Ce-am aflat? - Da.
Ce-ai aflat?
Pentru Dumnezeu.
Dă-mi numele și telefoanele surselor tale.
Avner, spune-mi.
Spune-mi numele și telefoanele informatorilor.
Te rog!
Pot să te chem în fața curții marțiale, și nu-i exclus s-o fac.
Nu poți. Nu lucrez pentru tine.
Nu exist.
- Arăți îngrozitor. - Nu prea mă simt bine.
Nu trebuie să-mi spui nimic. Misiunea te-a consumat mult.
Dar trăiesc, nu? Restul trece de la sine.
- Nu sunt o fraieră. - N-am spus că ești o fraieră.
Toți cei din Europa au murit. Majoritatea familiei mele.
O familie foarte mare.
Nu ți-am vorbit niciodată de asta.
- Știam. - Știai? Atunci ce mai e de zis?
Eu n-am murit, fiindcă am plecat încoace.
Când am ajuns, m-am dus în vârful dealului din Ierusalim...
și m-am rugat să am un copil.
Nu mă mai rugasem niciodată înainte, dar atunci m-am rugat.
Și am simțit cum toți se roagă împreună cu mine.
Ne-am rugat pentru tine.
Tot ce-ai făcut ai făcut pentru noi.
Pentru fiica ta, dar și pentru noi.
Toți morții noștri au dispărut dorindu-și asta.
A trebuit s-o facem, pentru că altfel nimeni nu ne-ar fi dat...
un loc unde fiecare să fie evreu printre evrei, nesupus nimănui.
Îi mulțumesc lui Dumnezeu că mi-a auzit rugăciunea.
Vrei să știi, mamă?
Vrei să-ți spun ce-am făcut?
Nu.
Oricare a fost prețul, oricare ar fi prețul.
Un loc pe pământ. Avem un loc pe pământ.
În sfârșit.
- Ce-i asta? - Baclava.
Din Rehovot? Singura comestibilă e cea a arabilor, din Iaffa.
Mănânc-o în avion. Ești prea slab.
Sper să nu-ți dea dureri de burtă.
Ascultă, las-o baltă.
Du-te să-ți vezi soția, copilul, odihnește-te câteva luni.
Pe urmă te vom trimite iar pe teren.
Nu în Europa. Probabil America Latină.
Mai gândește-te. Odihnește-te Avner. Apoi te vei întoarce.
Nu.
E în regulă.
Nu. E în regulă.
Uite ce păr frumos.
Coșmaruri?
Da.
Întoarce-te în pat.
N-am idee unde ar trebui să fiu.
Frumoasă casă. Ai făcut-o să arate foarte bine.
Bucătăria e prea mare.
Sylvie, vreau să vorbesc cu tatăl tău.
Louis e acolo?
Trebuie să-i vorbesc. Spune-i să mă sune.
212-664-7665.
Aștept. Neapărat să mă sune. Aștept.
Sunt vânat?
Familia mea e vânată?
Ce mai face tatăl tău? E în regulă? Familia ta e bine?
Nu știu. Cum o duce familia mea? Sunt bine?
Vor fi bine?
Îți trimit un pachet cu cârnați și brânză.
Brânză adevărată. Cum nu găsești în America.
Nepasteurizată, deci nu va avea un gust rău.
E o adevărată plăcere să-ți aud iar vocea.
Mă gândesc la tine și-mi fac griji.
Mă crezi?
Avner?
Mă crezi, Avner?
Știi cum mă cheamă?
Bineînțeles că știu.
Acum, ascultă-mă. E ceva important.
N-am să-ți fac niciun rău.
Nu puteți intra acolo, dle. E zonă interzisă. Dle!
Am încercat să-l opresc. Nu știu cine e.
Paza!
Dacă ești din Mossad, atunci știi cine sunt.
Dacă nu, spune-i lui Ephraim că Avner a venit să-l vadă.
Ca să intri aici, îți trebuie programare.
Taci și ascultă-mă.
Nu voi ezita să ucid copiii altora...
- dacă îmi rănești copilul. Înțelegi? - Te cunosc, dle?
Sau neveste, dacă îmi rănești nevasta, sau tați,
dacă îmi rănești tatăl.
Nu-mi pasă. Mă voi duce la ziare.
Le voi da numele fiecăruia dintre participanții la întruniri.
Le spun tot, dacă nu-mi lași familia în pace! Da?
Te iubesc.
Avner!
La telefon.
E un israelian.
Crezi că ți-am răni familia?
Cred că oricine e capabil de orice.
Cred că-ți pierzi mințile.
E vreo crimă?
Vreau dovada că toți cei pe care i-am ucis...
au avut legătură cu München.
Nu discut asemenea lucruri cu oameni care nu există.
Vrei să discutăm? Întoarce-te la existență.
Vrei ca fata d-tale să crească în exil?
Vreau dovezi.
Profesorul Hamshari, cel cu nevastă frumoasă și copil?
A fost implicat într-o tentativă de asasinare a lui Ben-Gurion.
Făcea recrutări pentru Fatah, în Franța.
L-ai oprit.
Trebuia să fi încercat să-l aducem în Israel.
Și Zwaiter, inofensivul tău scriitoraș din Roma?
A fost în spatele bombei din avionul El Al, zborul 76, din 1968.
În august anul trecut plănuia un nou atentat cu bombă.
Și aș putea să continuu la nesfârșit.
Conform unor dovezi pe care nu le-a văzut nimeni.
Dacă oamenii ăștia au comis crime, ar fi trebuit să-i arestăm.
Ca pe Eichmann.
Dacă oamenii ăștia trăiesc, evreii mor.
Indiferent ce îndoieli ai, Avner, știi că ăsta e adevărul.
Te-ai descurcat bine, dar ești nefericit.
- Am omorât 7 oameni. - Nu și pe Salameh.
Îl vom prinde, desigur.
Credeți că ați fost singura echipă?
Operațiunea e mare. D-ta ai fost doar o parte din ea.
Asta îți ușurează conștiința?
Am reușit să realizăm ceva?
Fiecare om pe care l-am ucis a fost înlocuit de unul mai rău.
De ce să-mi mai tai unghiile? Oricum vor crește la loc.
Am ucis ca să înlocuim conducerea teroristă...
sau pe cea palestiniană?
Spune-mi, ce-am făcut?
I-ai ucis pentru o țară pe care...
acum vrei s-o abandonezi.
Țara pe care mama și tatăl d-tale au clădit-o și în care te-ai născut.
I-ai omorât pentru München, pentru viitor, pentru pace.
Nu e nicio pace la sfârșitul poveștii ăsteia, indiferent de ce crezi.
- Știi că ăsta-i adevărul. - Uite ce știu.
Tatăl tău e bolnav, iar mama ta va rămâne singură.
Că ești evreu. Iar nevasta și fata ta sunt evreice.
Și uite ce vreau să-ți spun:
vino acasă.
Hai diseară la mine la cină.
Haide. Ești evreu, ești străin.
Undeva stă scris că trebuie...
să te invit la cină și să facem pace.
Deci, fă pace cu mine, Ephraim.
Nu.
ÎN CELE DIN URMĂ, 9 DINTRE CEI 11 PALESTINIENI,
CARE ERAU ȚINTELE ASASINĂRII, AU FOST UCIȘI,
INCLUSIV ALI HASSAN SALAMEH, ÎN 1979.
---=== S F Â R Ș I T ===---