Olipa kerran kaukainen kuningaskunta,
jossa sijaitsi pikkuinen kylä metsän rajassa.
Minä toivon
Ja tässä kylässä...
Enemmän kuin mitään muuta
...asuivat nuori nainen...
Enemmän kuin elämää Enemmän kuin kultaa
...huoleton nuori mies...
Minä toivon
Enemmän kuin mitään muuta
...ja lapseton leipuri...
Minä toivon
...vaimonsa kanssa.
- Enemmän kuin mitään muuta - Enemmän kuin kuuta
Minä toivon
Kuningas järjestää juhlat!
Enemmän kuin mitään muuta
- Minä toivon - Toivon pääseväni juhliin
- Rikkauksiakin enemmän - Ja tanssiaisiin
Toivon, että lehmä antaisi maitoa
- Enemmän kuin mitään muuta - Minä toivon meille lasta
Ole kiltti, kamu
Haluan lapsen
Toivon pääseväni juhliin
Toivon, että saamme maitoa tai juustoa
Minä toivon
Toivotko pääseväsi juhliin?
Tyttöparan vanhemmat olivat kuolleet.
Sinäkö, Tuhkimo,juhliin?
Toivotko pääseväsi juhliin?
Juhliin? Kuninkaanjuhliin?
Ja nyt hän asui äitipuolensa luona.
Juhliin?
Jolla oli kaksi omaa tytärtä.
- Katso kynsiäsi - Katso mekkoasi
- Sinulle nauretaan - Joka tapauksessa
Hän haluaa silti juhliin
Tanssimaan prinssin edessä
Kaikilla kolmella oli kauniit kasvot, mutta inhottava ja musta sydän.
Nuorella miehellä ei ollut isää, ja hänen äitinsä...
Minä toivon
...oli äärirajoiltaan.
Toivon ettei poikani typerys olisi
Toivon ettei taloni sotkuinen olisi
Toivon lehmän antavan maitoa Toivon seinien olevan täyttä kultaa
Toivon monia asioita
Mitä ihmettä sinä teet lehmällä sisällä?
Ajattelin, että jos pojan olisi lämmin, se tuottaisi maitoa.
Se on tyttö!
Kuinka monta kertaa pitää sanoa, että vain tytöistä tulee maitoa?
LEIPOMO
Ja sitten oli nälkäinen pikkutyttö,
jolla oli aina punainen viitta.
Minä toivon
En itselleni Vaan isoäidille metsässä
Leipää Olkaa kilttejä
Vietäväksi vanhalle isoäidilleni Metsään
Vain leipää Olkaa kilttejä
Tuhkimo.
Jos nypit nämä linssit -
ja saat loput askareistasi tehtyä,
saat tulla mukaamme tanssiaisiin.
Tulkaahan, neidit.
Kyllä, äiti.
Lykkyä tykö.
Tulkaa, pikkulinnut
Alas räystäiltä ja puunoksilta
Yli peltojen, linnojen ja lampien
Purista, kamu
Nopeasti, pikkulinnut Käykää läpi tuhkat
Näykkikää ja nokkikaa ripeästi Siivilöikää tuhkat
Pataan
Napakymppi!
Mitä sinä teet?
Lopeta pelleily!
Kuuntele, poikaseni.
Lumivalkea on myytävä markkinoilla.
Ei, äiti! Se on maailman paras lehmä!
Oli. Se on ollut ummessa viikkoja.
Meillä ei ole ruokaa, rahaa eikä muuta vaihtoehtoa.
Mutta Lumivalkea on paras ystäväni!
Katso nyt sitä!
Sen utareissa on ötököitä
Kärpäsiä silmien ympärillä
Sen takamuksessa on patti Tarpeeksi suuri kyttyräksi
- Mutta, äiti... - Ei ole aikaa miettiä
Sen säkä kuihtuu kuihtumistaan
Eikä kukaan pidä lehmää lemmikkinä
Mietin joskus, mitä päässäsi liikkuu.
Metsään pikimmiten Inhottaa lähteä, mutta pakko se on
Metsään pikimmiten Matkani alkakoon
Metsään puiden läpi Sinne, missä minua odotetaan
Metsään isoäidin luokse
- Lopeta. - En voi vain...
Metsään isoäidin luokse
Osaatko varmasti perille?
Osaan varmasti perille Valoa riittää
En pelkää Eikä muidenkaan pitäisi
Metsä on vain puita Puut ovat vain puisia
Inhottaa pyytää Löytyykö teiltä koria?
Kyllä löytyy.
Aiotko ostaa nämä?
Älä eksy ja myöhästy, onko selvä?
Säästä makeisia isoäidillekin.
- Voi hyvä... - Anna olla.
Hän on varas!
Metsään alas laaksoon Polku on suora, tunnen sen hyvin
Metsään, kukaties Mikä matkalla väijyy
Metsään tuomaan leipää Isoäidille sairaalle
Koskaan ei tiedä, mitä tuleman pitää Hän saattaa olla jo kuollut
Metsään vain
Metsään Metsään isoäidin luokse
Ja kotiin ennen pimeää
Tuhkimo!
Tule jo!
Lentäkää, linnut Takaisin taivaalle
Me odotamme!
Takaisin räystäille ja puihin Ja pelloille ja...
Kiirehdi, laita hiukseni, Tuhkimo Aiotko pukeutua tuohon?
Tässä on repeämä, Tuhkimo Peitä se hatulla.
- Näytät kauniilta - Tiedän.
- Hän tarkoitti minua. - Eikä tarkoittanut.
Äiti käski olla kiltti Isä käski käyttäytyä
Se oli aina heidän neuvonsa
Käyttäydy, Tuhkimo Kiltti Tuhkimo
- Käyttäydy kiltisti - Tiukemmalle!
Miksi käyttäytyä kiltisti Jos kaikki ovat sokeita
Jättävät aina jälkeensä Unohda koko juttu, Tuhkimo
Kiltti Tuhkimo Käyttäytyy aina kiltisti
Ei niin tiukalle! Kömpelys!
Kukakohan siellä on?
Kaikki leipä on myyty!
Se on naapurin noita.
Meillä ei ole leipää.
En tahdo leipäänne.
Mitä sitten tahdot?
Kyse ei ole minusta, vaan siitä, mitä te tahdotte.
Pullat eivät taida olla uunissa?
Eivätkä koskaan olekaan.
Ellette...
teejuuri niin kuin sanon.
Kolmen päivän kuluttua koittaa Sininen kuu.
Vain silloin on mahdollista poistaa kirous.
Mikä kirous?
Se, jonka langetin tähän taloon.
Mistä sinä oikein puhut?
Menneisyydessä...
kun olit vasta lapsi,
isäsi toi nuorikkonsa ja sinut tähän mökkiin.
He olivat mukava pariskunta.
Mutta eivät mukavia naapureita.
Äitisi oli raskaana...
ja kehitti epätavallisen ruokahalun.
Hän ihaili kaunista puutarhaani -
ja sanoi isällesi,
että se, mitä hän halusi-
eniten koko maailmassa...
Oli vihanneksia Pelkkiä vihanneksia
Persiljaa, paprikaa, kaalia ja selleriä
Parsaa ja vesikrassia Kotkansiipisaniaista ja salaattia
Hän sanoi "käyhän se" Mutta eipä käynyt
Sinä syksyllä sain hänet kiinni Puutarhastani
Hän ryösti minut Raiskasi minut
Ryöväsi raparperini Riisti minulta rucolani
Ja repi maasta retiisini Rehellisen suosikkini
Olisi pitänyt kirota hänet saman tien.
Olisin voinut muuttaa hänet kiveksi.
Tai koiraksi.
Tai tuoliksi.
Mutta annoin hänen pitää retiisin Minulla niitä riitti
Lopulta sanoin "Reilu peli"
"Antakaa minulle lapsi Jonka vaimosi synnyttää
Ja olemme tasoissa"
Oliko minulla veli?
Ei.
Vaan sisko.
Missä hän on?
Hän on nyt minun.
Etkä koskaan löydä häntä.
Pieni hinta maksettavaksi siitä kaikesta, mitä isäsi varasti minulta.
Se maksoi minulle nuoruuteni, kauneuteni.
Äitini varoitti -
rankaisevansa minua rumuuden kirouksella, jos kadottaisin ne.
Kadottaisit mitkä?
Pavut
- Pavutko? - Erityiset pavut
Annoin hänen mennä En tiennyt varastetuista pavuista
Katsoin hänen ryömivän Takaisin aidan ylitse
Kun pam, räiskis Salaman välähdys
Se onkin jo toinen tarina Ei sillä väliä
Lopulta koitti suuri päivä Toteutin vaatimukseni
"Älä vie vauvaa" He kirkuivat ja karjuivat
Mutta vein ja piilotin hänet Paikkaan, josta häntä ei löydettäisi
isäsi itki Ja äitisi kuoli
Kaiken kukkuraksi Myönnän, se oli hupia
Sanoin "en ole leppynyt vieläkään"
Ja langetin heidän päälleen Pikku kirouksen
Sinunkin päällesi, poika.
Että perheesi jäisi aina...
hedelmättömäksi.
Miten saatoit tehdä sen?
Ja kun äitisi kuoli,
isäsi hylkäsi sinut.
Isäsi ei ollut kunnon isä.
Miksi sinunkaan pitäisi olla?
Olen niin pahoillani.
Ei enää hössötystä Ei enää touhotusta
Puutarhani sen kuin kukoistaa Näkisittepä nektariinini
Kerron teille saman Kuin kuninkaallisille
Älkää enää milloinkaan Koskeko minun vihanneksiini
Varsinkaan papuihin
Miksi meidän on mentävä seuraavaan kylään?
Koska täällä tiedetään, ettei lehmä ole lypsänyt viikkoihin.
Mutta sehän on huijausta.
Me näännymme nälkään!
Etkö ymmärrä sitä?
Et saa hyväksyä alle viittä puntaa.
Kuunteletko minua?
Kuuntelen.
Kuinka paljon pitää pyytää?
Ei viittä puntaa enemmän.
- Ei alle viittä! - Viittä!
Metsään pikimmiten Meidän on selviydyttävä, ei väliä miten
Metsään myymään lehmää Sinun on käytävä matkaan
Suoraan metsän läpi viipymättä Meidän on mentävä markkinoille
Metsään perille asti
Metsään ystävää myymään
Toivotteko kirouksen päättyvän?
Tarvitsen tietyn taikajuoman ensin.
Menkää metsään ja tuokaa sieltä:
Yksi, lehmä lumivalkoinen.
Kaksi, viitta verenpunainen.
Kolme, tukka maissinkeltainen.
Neljä, tanssikenkä kullan kaltainen.
Tuokaa ne minulle -
ennen keskiyötä kolmen päivän kuluessa.
Sillä silloin Sininen kuu ilmestyy,
mikä tapahtuu vain kerran sadassa vuodessa.
Tuokaa ne, ja takaan -
lapsen täydellisen.
Menkää metsään!
Neidit, kärrymme odottavat!
Saanko mennä nyt juhliin?
Juhliin?
Kultaseni, nuo kynnet Kultaseni, nuo vaatteet
Linssit hoidettu on Mutta vaatteillasi noilla
Teet meistä juhlien narrit
Ja järkytät prinssin
Juhlat kestävät kolme iltaa.
Toki saan mennä edes yhtenä iltana.
Kuningas etsii pojalleen vaimoa eikä piikaa!
Meidän on mentävä!
Lopeta!
No niin.
Menoksi!
Minä toivon...
Katso, mitä löysin. Ota tämä.
En pue tuota päälleni.
- Mikset? - Se oli isäni.
Kuulit, mitä hän sanoi. Kaikki on isän syytä.
En halua häneltä mitään.
Papuja?
Näiden on oltava noidan papuja.
Otetaan ne mukaamme.
- Me? - Niin.
Sinä et ole tulossa. Siellä ei ole turvallista.
Voin auttaa sinua!
Ei, pystyn tähän yksinkin.
Taloni on kirottu Vain minä voin poistaa sen
Ei, vaan talomme on kirottu Meidän on poistettava se yhdessä
Talomme on kirottu
Muistuta minua, mitä minun piti tuoda.
Etkö muista?
Lehmä lumivalkoinen Viitta verenpunainen
Tukka maissinkeltainen Tanssikenkä kullan kaltainen
Lehmä lumivalkoinen Viitta verenpunainen
Tukka maissinkeltainen Tanssikenkä kullan kaltainen
Haluan yhä juhliin
Mutta miten minä Koskaan pääsen sinne?
Nyt tiedän, käyn äidin haudalla Pajupuun juurella
Ja kerron hänelle, että haluan Kuninkaan juhliin
Metsään pikimmiten Turhaa se olla saattaa
Metsään, mutta siltikin Minun mentävä on
Metsään, polku on suora Tie on tuttu
Kukaties mitä siellä odottaa?
Metsään poistamaan kirousta
Metsään tapaamaan äitiä
Metsään myymään lehmää
Tienaamaan rahaa
Menossa juhliin
Metsään isoäidin luokse
Osaan tien
Valoa on riittämiin
Minä en pelkää Eikä kenenkään muunkaan pitäisi
Metsä on vain puita Puut ovat vain puisia
Ei tarvitse pelätä
Aukiolta tuolla on jotakin
Metsään viipymättä Mutta ole eksymättä
Metsään, kukaties Mitä matkalla vaanii
Metsään hakemaan sitä Mikä matkasta tekee vaivan arvoisen
Metsään katsomaan kuningasta
- Myymään lehmää - valmistamaan taikajuomaa
Katsoa, myydä Saada, tuoda
valmistaa, nostaa Juhliin mennä
- Metsään - Katsoa, myydä, saada, tuoda
- Metsään - valmistaa, nostaa, juhliin mennä
Metsään Metsään
Sitten metsästä pois
Katsoa, myydä Saada, tuoda
valmistaa, nostaa Juhliin mennä
Metsään Sitten metsästä pois
Ja kotiin ennen pimeää
Syvällä metsän siimeksessä -
Tuhkimo oli istuttanut oksan äitinsä haudalle.
Hän vieraili siellä usein ja itki niin paljon,
että hänen kyyneleensä kastelivat sitä,
kunnes siitä tuli mahtavan kokoinen puu.
Minä toivon...
Mitä toivot, lapsukainen?
Tiedätkö, mitä toivot?
Oletko varma Että toiveesi on sitä, mitä tahdot?
Jos tiedät, mitä tahdot
Esitä toivomus
Pyydä puulta
Ja toiveesi toteutuu
Kiitos, äiti.
Matkalla isoäidin luokse -
pikkutyttö löysi itsensä -
hyvin epätavallisesta osasta metsää.
Hyvää päivää, nuori neito.
Hyvää päivää, herra Susi.
Minne sinulla on niin kiire?
Isoäitini luokse.
Entä mitä korissasi mahtaa olla?
Hieman leipää isoäidille.
Jotta hän saa kunnolla syödäkseen.
Entä missä isoäitisi asuu?
Yli kilometrin päässä metsässä.
Hänen talonsa sijaitsee suuren tammipuun sisällä.
Voi tuota ihoa vaaleanpunaista pulleaa
Hei, pikkutyttö
Mureaa ja tuoretta Ei lainkaan sattumia
Hei, pikkutyttö
Tämä on erityisen mehevä
Herkullinen
Hei, pikkutyttö Miksi kiirehdit?
Et edes huomaa kasveja
Aurinko paistaa vielä tunteja
Älä kiirehdi
Äiti sanoi "suoraa päätä" Ei viivytyksiä tai pysähdyksiä
Hitaammin, pikkutyttö Kuuntele hiljaa
Linnut niin suloisesti laulavat
Et huomaa lintuja lainkaan
Kun matkaa teet niin ripeästi
Ensin isoäiti Sitten neiti Pullea
Mikä herkullinen pari
Silkkaa täydellisyyttä Toinen hauras, toinen notkea
- Pikku hetki, kultaseni - Äiti sanoi "tulkoon mitä tulee"
"Seuraa polkua äläkä poikkea tieltä"
Juuri niin, pikkutyttö Mitä tahansa polkua
Niin monta mielenkiintoista polkua
Yksi ainoa polku olisi tylsää
Katso nyt, mitä menetät
Ajattele niitä hauraita, vanhoja luita
Maistuisi hyvin jokin raikas
Ajattele sitä herkullista lihaisuutta
Kahdesti samana päivänä
On mahdotonta
Kuvailla tuntemuksia
Kun puhutaan ruualle
Isoäidille.
Äiti kielsi harhailemasta
Vaikka tuskin pikku viivähdys haittaisi
isoäiti pitäisi kukkakimpusta
Näkemiin, herra Susi
Näkemiin, pikkutyttö
Ja hei taas
Mitä sinä odotat? Ota viitta!
Pelästytit minut!
Ota se, ota se, ota se!
Miten minä sen saan?
Menet hänen luokseen ja otat se!
En voi viedä viittaa pikkutytöltä.
- Mikset ota sitä itse? - Se on sääntö.
Miksi luulet, että pyysin sinua alun perinkään?
Minä en saa koskea esineisiin.
Hanki minulle, mitä tarvitsen!
Hei, pikkutyttö.
Hei, herra Leipuri.
Säästitkö makeisia isoäidille?
Söin ne kaikki ja puolet leivästä.
Niinpä “näkyy”
Kerrohan, mistä sait tuon kauniin viitan?
- Isoäitini teki sen minulle. - Niinkö?
Haluaisin samanlaisen punaisen viitan.
Näyttäisit aika hupsulta.
Niin näyttäisin, enkö vain?
Saanko katsoa sitä?
- Et! - Tarvitsen sitä kovasti.
Se on minun! Anna se takaisin!
Anna se takaisin!
Olen pahoillani. Halusin vain varmistaa,
että tosiaankin rakastat viittaa.
Menehän nyt isoäitisi luo -
ja varo, ettei susi tule vastaan.
Mieluummin susi kuin sinä!
Toivotonta!
En koskaan löydä punaista viittaa -
tai keltaista tanssikenkää tai kultaista lehmää.
Vai oliko se kultainen tanssikenkä ja keltainen lehmä?
Lehmä lumivalkoinen
Viitta verenpunainen
Tukka maissinkeltainen
Tanssikenkä kullan...
- Mitä sinä täällä teet? - Unohdit huivisi.
Et saa olla täällä. Täällä ei ole turvallista.
- Haluan auttaa. - Ei!
- Kirous on minun talossani - Meidän talossamme
Vain minä voin poistaa kirouksen
- Tehdään se yhdessä - Kirous on minun talossani
Kirous on...
Lehmä lumi...
valkoinen.
Mene.
- Hei, nuori mies. - Hei.
Mitä sinä teet lehmällä keskellä metsää?
Olin matkalla markkinoille,
mutta taidan olla eksynyt.
"Mitä sinä siellä aiot?"
Myydä lehmäni.
Vähintään viidellä punnalla.
Viidellä punnalla?
Mistä me saamme viisi puntaa?
Se mahtaa lypsää hyvin niin korkeasta hinnasta.
Kyllä vain.
Entä jos et saa sitä summaa, mitä sinä sitten teet?
En ole ajatellut sitä.
Tässä on kaikki, mitä meillä on.
Papuja?
Ei, emme voi antaa papuja!
Tai jos olet sitä mieltä.
Papuja lehmääni vastaanko?
Ei. Nämä eivät ole tavallisia papuja.
Näissä pavuissa on taikaa.
Taikaa? Millaista taikuutta?
Kerro hänelle.
Taikuutta, jota ei voi sanoin kuvailla.
- Kuinka monta papua? - Kuusi.
- Viisi. - Viisi.
Ne ovat kukin vähintään punnan arvoisia.
Voisinko ostaa lehmän takaisin joskus?
- Kyllä. - Mahdollisesti.
Joten...
Taisimme tehdä kaupat.
Hyvä on.
Ja näin. Siinä on yksi, kaksi,
kolme, neljä, viisi.
Hyvä on, onnea matkaan,
kanssasi oli ilo asioida.
Jonain päivänä ostan sinut takaisin.
Lupaan sen.
Ota lehmä ja mene kotiin.
Yritin vain auttaa.
Taikapapuja?
Ei niissä ole mitään taikaa.
Poistammeko kirouksen petoksella?
Kukaan ei olisi maksanut enempää tästä otuksesta.
Teimme hänelle palveluksen. Ainakin heillä on syötävää.
Viisi papua?
- Haluatko lapsen vai et? - Tietenkin haluan.
Meillä on yksi tilaisuus.
Etkö ymmärrä? Jos epäonnistumme...
En ole varma, onko minusta isäksi.
Miksi niin sanot?
Isäni takia.
Sinä et ole hän!
En tiedä.
Jos et voi tehdä tätä itsesi vuoksi,
niin voitko tehdä sen minun vuokseni?
Hyvä on. Mutta otatko nyt lehmän ja menet kotiin?
Minä etsin loput tavarat -
yksin.
Pysy paikoillasi.
Tähkäpää!
Laske hiuksesi alas!
Tähkäpää?
Vanha lumoojatar oli antanut nimen Tähkäpää -
lapselle, jonka hän oli piilottanut ja lukinnut ovettomaan torniin.
Mutta hänpä ei tiennyt,
että tytön heleä ääni oli kiinnittänyt-
komean prinssin huomion.
Tähkäpää.
Näytätpä sinä sievältä tänään.
Kiitos, äiti.
Toin suosikkejasi.
Karhunvatukoita.
Suoraan puutarhasta.
Pikkutytön lähestyessä isoäidin tammipuuta -
hän yllättyi nähdessään aukinaisen oven.
Voi ei.
Tuntuupa epämukavalta.
Ehkä se johtuu makeisista.
Isoäiti?
Tule sisään, kultaseni.
Jestas, isoäiti.
Näytät hyvin oudolta.
Onpa sinulla suuret korvat.
Jotta kuulen sinut paremmin,
kultaseni.
Ja yhdellä loikalla -
iso, paha Susi oli syönyt pikkutytön suihinsa.
He kumpikin viettivät päivän syöden.
Apua! Päästä meidät pois!
Uskomatonta, että tein sen.
Odota!
Etkö auta meitä nylkemään petoa?
En. Ei kiitos.
Millainen metsästäjä sinä oikein olet?
Olen leipuri.
Hetkinen, en koskaan kiittänyt sinua!
Sinun on oltava varovaisempi, nuori neiti.
Olen pahoillani.
Olisi pitänyt arvata.
Äiti sanoi "suoraa päätä" Ei viivytyksiä tai pysähdyksiä
Olisi pitänyt noudattaa Äidin neuvoa
Mutta hän vaikutti niin mukavalta
Hän näytti minulle asioita Monia kauniita asioita
Joita en ollut ajatellut tutkivani
Niitä ei ollut polkuni varrella Joten en koskaan uskaltanut aiemmin
Olin aina niin varovainen
En ollut koskaan välittänyt
Ja hän sai minut innostumaan innostumaan ja pelkäämään
Kun hän sanoi "tule sisään" Virnistäessään sillä sairaalla tavalla
Mistä olisin tiennyt Mitä tuleman pitää?
Kun hän paljasti hampaansa Pelästyin toden teolla
Innostuin ja pelästyin
Mutta hän veti minut lähemmäs
Ja nielaisi minut alas
Alas pimeää, limaista tunnelia
Kohti salaisuuksia Joita en koskaan halua tietää
Ja kun kaikki tuttu
Vaikutti katoavan ikuisiksi ajoiksi
Ja tunnelin päässä Oli isoäiti taas kerran
Joten odotimme pimeässä Kunnes tuli vapauttamaan meidät
Ja toit meidät takaisin valoon
Ja nyt olemme taas alussa
Ja tiedän nyt asioita Monia arvokkaita asioita
Joita en ollut tiennyt aiemmin
Älä luota
Viittaan ja huppuun
Ne eivät suojele sinua Tavalla, joilla niiden pitäisi
Ja varo erityisesti tuntemattomia
Jopa kukissa piilee vaaroja
Ja vaikka pelko on jännittävää
Mukava ei aina tarkoita hyvyyttä
Herra Leipuri, pelastit henkemme.
Tässä.
- Oletko varma? - Olen.
Ehkä isoäiti tekee minulle toisen sen suden turkista.
Kiitos.
Kiitos sinulle!
Nyt tiedän: älä pelkää
Isoäiti on oikeassa, ole varuillasi
Eikö olekin hienoa tietää paljon
Ja hieman
Ei
Miten sinä saatoit?
Millainen poika vaihtaa lehmän papuihin?
Mutta ne ovat taikapapuja. Niin hän sanoi.
Pää pois pilvistä, Jaakko!
Äiti, ei!
Sisään siitä!
Sinä ja arvoton seikkailusi! Etkö koskaan opi?
Sänkyyn ilman päivällistä!
Papuja!
Juhlien ensimmäinen ilta -
toteutti Tuhkimon toiveen.
Prinssi tanssi vain hänen kanssaan,
kunnes prinssi kääntyi, ja Tuhkimo oli juossut pois.
Tuonne päin!
Nopeasti!
Minun on löydettävä se tyttö.
- Onko kaikki kunnossa? - On.
Minun pitää vain hengähtää.
Onpa kaunis leninki! Olitko kuninkaan juhlissa?
Olin.
Oletpa sinä onnekas.
Miksi ihmeessä olet metsässä tähän aikaan?
Tänne päin!
Älä kerro, että olen täällä.
Voi taivas.
Oletko nähnyt kaunista nuorta naista juhlamekossaan?
Enpä usko.
Näen hänet tuolla, herrani!
Eteenpäin!
En ole koskaan valehdellut kuninkaallisille aiemmin.
En ole koskaan tehnyt mitään kuninkaallisille!
Kiitos.
Jos prinssi etsisi minua, en tosiaankaan piileskelisi.
Mikä tuo sinut tänne -
lehmän kanssa?
Aviomieheni on jossain päin metsää.
Hän yrittää poistaa kirouksen.
Niin.
Mutta kerro prinssistä. Millainen hän oli?
Hän on hyvin mukava prinssi
Ja?
Ja...
Juhlat olivat oikein mukavat
Ja?
Ja...
Kun astuin sisään, trumpetit soivat
Entä sitten? Prinssi?
- Voi, prinssi - Niin, prinssi
Hän on pitkä
Siinäkö kaikki?
Tanssitko? Onko hän hurmaava? Niin hänestä sanotaan
Me vain tanssimme
Niin?
- Entä sitten? - Se oli mukavaa vaihtelua
Ei vaan prinssi
- Ai niin, prinssi - Niin, prinssi
Hän on hurmaava prinssiksi, luulisin
Luulisit?
En ole tavannut moniakaan
Kaikki oli hyvin outoa
Mutta miksi juoksit karkuun?
Se ei ollut sitä, mitä odotin.
Mitä? Prinssejä, linnoja ja iltapukuja?
Minulla ei ole kokemusta niistä.
Palaatko juhliin huomeniltana?
Palaan.
En.
En tiedä.
Etkö tiedä?
Mitä antaisinkaan ollakseni sinun kengissäsi?
Tai tanssikengissäsi.
Kullan kaltaisissa?
Minun täytyy mennä kotiin.
Ei, odota. Tarvitsen kenkäsi!
Lumivalkoinen!
Yksi keskiyö on mennyt!
Joko?
Hae se lehmä!
Herra Leipuri!
Onni potkaisi!
Katso, mitä minulla on! Viisi kultakolikkoa!
Mistä sinä ne sait?
Taivaalla on jättiläisiä
valtavia, pitkiä Kauheita jättiläisiä taivaalla
Kun olet korkealla ylhäällä Ja katsot alas
Maailmaa, jonka jätit Ja asioita, jotka tunnet
Pelkkä vilkaisukin riittää Näyttämään sinulle
Kuinka pieni olet
Kun olet korkealla Ja kun olet omillasi
Maailmassa Josta ei ole aiemmin tiennyt
Jossa taivas on lyijyä Ja maa on kiveä
Saat tehdä Niin kuin haluat
Tutkia asioita, joita et olisi uskaltanut
Sillä et välitä Kun yhtäkkiä
Valtava, pitkä, kauhea jättiläinen On ovella
Jättiläinenkö?
Valtava, pitkä, kauhea naisjättiläinen
Lakaisee lattiaa
Ja antaa sinulle ruokaa Ja antaa sinun nukkua
Ja sulkee sinut Valtavaan syliinsä
Tiedät nyt asioita
Joita et tiennyt koskaan ennen
Ennen taivasta
Vasta sitten, kun olet Ystävystynyt
Hän on suuri Mutta et tunne itseäsi pieneksi
Joku häntäkin suurempi Tulee pitkin käytävää
Syödäkseen sinut lounaaksi
Ja sydämesi on lyijyä Ja vatsasi kiveä
Olet todella peloissasi Aivan yksinäsi
Ja silloin ikävöit Tuntemiasi asioita
Jättämääsi maailmaa Ja pientä omaisuuttasi
Hupi on päättynyt Vie mitä voit ja juokse
Kompuroit alas Ja katsot alas
Ja tuntemasi maailma Alkaa kasvaa
Katto, talo Ja äiti ovella
Katto
Talo Ja maailma, johon et koskaan
Arvannut tutustuvasi
Ajattelet sitä Kaikkea näkemääsi
Ja toivot Voivasi elää molemmissa maailmoissa
Ja olet taas takaisin
Vain erilaisena kuin ennen
Taivaanjälkeen
Taivaalla on jättiläisiä
Suuria, pitkiä, kauheita Mahtavia, pelottavia
Mainioita jättiläisiä
Taivaalla
Siinä on rahasi. Viisi kultakolikkoa.
Missä on Lumivalkea?
Lumivalkea on kotona vaimoni kanssa.
- Mennään etsimään heidät. - Odota.
En ole varma, että haluan myydä.
Sanoit, että voisin ostaa sen.
- Haluatko lisää rahaa? - En.
Pidä nuo, haen lisää. Nousen takaisin ylös pavunvartta pitkin.
Odota!
Sanoin, odota!
Mitä sinä täällä teet?
Sait viitan!
- Niin sain. Enää kaksi jäljellä. - Kolme.
Kaksi. Meillä on viitta ja lehmä.
Sinulla on viitta!
Mitä teit lehmälle?
- Se karkasi. - Mitä?
En edes päässyt kotiin asti. Etsin sitä koko yön.
Miten saatoit?
Se olisi yhtä hyvin voinut karata sinulta.
- Muttei karannut. - Olisi voinut.
- Muttei karannut. - Olisi voinut!
Muttei karannut!
Mitä väliä?
Lehmä on poissa! Hae se takaisin!
Olimme juuri etsimässä sitä,
mutta sillä aikaa saimme tämän.
Vie se kauas minusta, typerys!
En voi koskea siihen, muistatko?
Aivan. Unohdin.
Tuokaa minulle tavarat keskiyöhön mennessä huomenna,
tai toivomanne lapsi ei koskaan näe päivänvaloa!
En pidä tuosta naisesta.
Anteeksi, että kadotin lehmän.
Minun ei olisi pitänyt huutaa.
Menetkö takaisin kylään? Korjaan tilanteen.
Ja voimme jatkaa elämäämme.
Ei enää noitia ja typeriä poikia -
tai nälkäisiä pikkutyttöjä.
Menetkö?
Ole kiltti.
Mene.
Hyvä veljeni!
Mietin, minne olit mennyt.
Olen etsinyt häntä koko yön.
Häntä?
Sitä kaunotarta, jota tanssitin koko illan.
Minne hän meni?
Katosi -
kuin aamukaste.
Oliko hän ihana?
Kaikista ihanin.
Siitä en ole varma.
Minäkin olen löytänyt ihanan naisen.
Hän asuu täällä metsässä.
- Metsässäkö? - Kyllä!
Korkeassa tornissa, jossa ei ole ovia tai portaita.
Missä?
Noin 10 kilometrin päässä idässä.
Kummun takana lähellä ruusupensasta.
Miten voit vierailla hänen luonaan?
Seison hänen torninsa juurella -
ja sanon "Tähkäpää, Tähkäpää, laske alas hiuksesi".
Sitten hän laskee pitkät, kauniit hiuksensa,
maissinkeltaiset,
joita pitkin kiipeän.
Tähkäpää?
- Tähkäpää? - Niin.
Mikä ihmeen nimi se on? Vitsailet!
En ole kuullutkaan moisesta.
Se on totuus!
Hän on yhtä oikea kuin sinunkin neitosi. Neito, joka pakenee prinssiä?
Kukaan ei pakenisi meitä.
Silti yksi on paennut.
Kohtelinko häntä kaltoin? Vai olinko ylimielinen?
Miksi hän pakenee luotani?
Jos menettäisin hänet Miten selviytyisin
sydämellä Jonka hän on minulta vienyt?
Tuska
Sanoin kuvaamaton
Kun ainoa rakkaasi
On saavuttamattomissa
Tornissaan korkeassa
istuu hän yksinäisyydessään
Hiuksiaan hoitaen
iloisena ja sievänä Hyräilee laulua
Hilpeällä tuulella
Tuska
Polttaa tuskallisemmin kuin sinun
Sinä tiedät, että hän on sinun
Kunpa torniin ovesta sisään pääsisi
Tuska
Oi kuinka he piinaavat
Mikä on yhtä kiehtovaa
Tai puoliksikaan yhtä uuvuttavaa
Kuin se mikä on saavuttamattomissa?
Enkö olekin herkkä
Fiksu, hyväkäytöksinen Huomaavainen
intohimoinen, hurmaava Yhtä kiitti kuin komeakin
Ja vielä kruununperillinenkin?
Olet kaikkea Mitä neidot toivoa voisivat
- Miksei sitten? - En minä tiedä
Tytön on oltava hullu
Et tiedä hulluudesta mitään
Kunnes kiipeät hänen hiuksiaan pitkin Ja näet hänet siellä ylhäällä
Lähestyessäsi Kuulet hänet
Tuska
- Kärsimys - Suru
Erilaista jokaiselle
Aina liian jäljessä
Aina liian matalalla
Ja hän on aina saavuttamattomissa
Tuska
Se leikkaa kuin veitsi
Minun on saatava hänet
Vaimokseni
Tähkäpää, Tähkäpää!
Laske hiuksesi alas.
Oletko se sinä tähän aikaan, prinssini?
Olen.
Suothan anteeksi.
Kun Leipurin vaimo pakeni tornin luota,
juhlien toinen ilta luisui kaaokseen...
Lopettakaa!
...kun Tuhkimo, taas kerran, pakeni prinssiä.
Mitä sinä teet?
Anteeksi, tarvitsen kenkäsi.
Hän on tuolla!
Kuka hän on? Minne hän meni?
Ei aavistustakaan.
Älä esitä tyhmää, nainen.
Yritin pitää hänet aloillaan teitä varten.
- Saan neitoni kiinni itsekin. - Tietenkin.
Ei merkkiäkään hänestä.
Mitä te odotatte? Etsikää hänet. Menkää!
Metsä voi olla vaarallinen.
Eteenpäin!
Toivottavasti se laiha tyttö ei ole siellä huomenna.
Kuka hän oikein oli?
Olkaa kiltti...
Saanko verrata tätä maissintähkää tukkaanne?
Raakalainen!
Rakki!
Hän on iljettävä!
Lumivalkea!
- Sinähän olit menossa kotiin! - Sinä!
Löysit lehmän!
Niin löysin. Meillä on kaksi neljästä.
- Ei, kolme. - Kaksi.
Kolme! Vertaa tätä maissiisi.
Mistä sait sen?
Nappasin sen neidolta tornissa.
- Kolme! - Kolme.
Sain lähes neljännenkin, mutta hän ehti karata.
Meillä on koko päivä aikaa.
Ehdimme varmasti löytää sen siihen mennessä.
Me?
Annatko minun tulla mukaasi?
Ehkä meitä molempia tarvitaan tämän lapsen tekemiseen.
Olet muuttunut Olet rohkea
Olet erilainen metsässä
Itsevarmempi Puheliaampi
Pelastat meidät pinteestä
Voisitpa nähdä
Et ole enää sama mies
Ja paljon avoimempi
Kuin koskaan edes kuvittelin
Siihen tarvitaan kaksi
Ajattelin yhden riittävän Se ei ole totta
Siihen tarvitaan molemmat Sinä onnistuit jo
Kun matka äityi kovaksi Tarvittiin sinua
Siihen tarvittiin meidät molemmat Siihen tarvitaan huolellisuutta
Tarvitaan malttia, pelkoa ja epätoivoa Muuttuakseen
Vaikka lupaatkin Muuttua
Kuka sen huomaa?
Siihen tarvitaan kaksi
Olet muuttunut
Kukoistat aivan Metsässä on sitä jotain
Ei pelkkää selviytymistä
Olet puhjennut kukkaan metsässä
Kotona pelkäsin
Että pysyisimme samanlaisina aina
Ja sitten täällä
Olet intohimoinen, hurmaava Huomaavainen, nokkela
Siihen tarvitaan yksi
Aloittamaan Mutta kun alkuun on päästy
Siihen tarvitaan kaksi Se ei ole mukavaa
Mutta sen, mitä pitää tehdä Siihen pystyy
Kun meitä on kaksi
Jos uskallan
Se johtuu siitä, että tajuan vihdoin Ymmärrän meidät
Pariskuntana
Kumpikin kantaa vastuunsa
Siitä mitä tuleman pitää
Olemme muuttuneet
Olemme ventovieraita Tapaan sinut metsässä
Kuka välittää vaaroista?
Tiedän että onnistumme
Ja kun olemme selviytyneet tästä
Toivotaan muutosten säilyvän
Metsänkin jälkeen
Noitien ja tanssikenkien jälkeen
Vain me kaksi vaiheiden jälkeen
Turvassa kotona Kauniin palkintomme kanssa
Vain muutama Siihen tarvitaan luottamusta
Vielä hieman enemmän Ja se on tehty
Tarvitsimme neljä, ei ollut yhtään
Meillä on kolme Tarvitsemme yhden
Siihen tarvitaan kaksi
Pysäytä se! Pysäytä munani!
Mahtavaa! Lumivalkeani!
Olen kaivannut sinua kovasti!
Mistä sait tämän?
Jättiläisen kanalta.
Kultainen muna! En ole koskaan nähnyt moista.
Saat sen ja viisi kultakolikkoa.
Mitkä viisi kultakolikkoa?
Otan nyt lehmäni.
Ei! En halua myydä sitä.
Mutta otit ne kultakolikot.
En ottanut, vaan sinä annoit ne.
- Sanoit, että saisin sen! - Missä kolikot ovat?
En sanonut niin. Sanoin, että saattaisit.
Valitsitko rahan lapsen sijaan?
Ei, ei se niin mennyt.
- En ole tehnyt kauppoja. - Miten saatoit?
Kaikki kävi niin nopeasti.
Lumivalkea!
Lumivalkea on kuollut.
Mitä?
Kaksi keskiyötä on kulunut!
Kun aamu koitti,
Leipurilla ja hänen vaimollaan oli vain yksi päivä aikaa -
poistaa Noidan kirous.
Kun taas Tähkäpään prinssi -
palasi takaisin kielletylle tornille.
Ei! Huono ajatus!
Oletko kunnossa?
Olen. Kaikki on hyvin.
Mitä minä sanoin? Lasten on kuunneltava
Ei! Ole kiltti!
Mitä sinun ei pitänyt tehdä? Lasten on nähtävä
Ei!
Ja opittava
Mikset voinut totella .7
Lasten pitäisi kuunnella
Miksi kohtelet minua näin?
Millainen haluat minun olevan?
Komea kuin prinssikö?
Mutta olen vanha Olen ruma
- Nolaan sinut - Et!
Häpeät minua
En!
Häpeät
Et ymmärrä
En ole enää lapsi. Haluan nähdä maailmaa.
Etkö tiedä, mitä siellä vaanii?
Jonkun on suojeltava sinua maailmalta
Jää luokseni
Prinssit odottavat siellä, se on totta
Prinssit, kyllä Mutta myös sudet ja ihmiset
Jää kotiin
Olen kotona
Kuka tuolla
Voisi rakastaa sinua enemmän Kuin minä?
Mitä siellä olevaa
Minä en voi sinulle antaa?
Jää luokseni
Maailma on synkkä ja karmaiseva
PYSY lapsena
Vielä kun voitolla lapsi
Minun kanssani
Suojelin sinua,
etkä siltikään totellut minua.
Ei.
Prinssisi ei enää koskaan näe sinua.
Hän ei näe enää mitään.
Mitä sinä teit hänelle?
Ei sillä ole väliä,
sillä siellä, minne sinä menet,
kukaan ei näe sinua toiste!
Ei! Ei!
Ei!
Heippa. Kiva viitta.
Pysy erossa viitastani, tai leikkaan sinut tuhansiksi paloiksi!
En tahdo sitä.
- Mistä sait sen? - Isoäitini teki sen -
sudesta, joka hyökkäsi kimppuumme.
Hän antoi suojakseni myös tämän kauniin veitsen.
Katso mikä minulla on. Kultainen muna.
Mistä sinä sen sait?
Varastin sen jättiläisten kanalta, joka munii kultaisia munia.
En usko sinua.
Se on totta. Sinun pitäisi nähdä jättiläisen leluharppu.
Se soittaa sävelmiä ilman, että siihen tarvitsee koskea.
Totta kai.
Mikset mene heidän valtakuntaansa nyt,
tuo se mukanasi ja näytä se minulle?
- Voisin mennä. - Etkä voisi.
Voisin!
Etkä voisi, valehtelija!
En valehtele. Haen sen harpun, sittenpähän näet.
Jaakko hyväksyi pikkutytön haasteen -
ja pian sen jälkeen -
hän huomasi pakenevansa jättiläistä.
Tuo harppuni takaisin!
Murskaan luusi!
Meillä ei ole paljon aikaa. En tiedä, mistä aloittaa.
Voit ostaa uuden lehmän niillä rahoilla, jotka otit pojalta.
Selvä. Mistä ostan lehmän?
Mene viereiseen kylään. Löydät varmasti lehmän sieltä.
- Entä mitä sinä teet? - Minä hankin tanssikengän.
- Keltaisen tanssikengän? - Kultaisen!
Kultaisen tanssikengän, juuri niin.
Mistä sinä sen löydät?
Tapasin neidon, jolla oli kultaiset tanssikengät.
- Luuletko, että saat yhden? - Varmasti.
Odota.
Miksi olemme aina erillämme?
Koska meidän on pakko, jos haluamme olla yhdessä.
Mitä?
Koko kuningaskunta vavisi,
kun pavunvarsi iskeytyi maahan -
tappaen samalla jättiläisen.
Kun taas jahkaileva Tuhkimo -
pakeni prinssiä.
Taas.
Menkää hänen peräänsä!
Hän on hyvin terävä prinssi
Hän on prinssi, joka oli valmistautunut
Tiesi, että pakenisin hänen luetaan
Hän levitti pihkaa portaille
Minä taas en ollut valmistautunut
Se tarkoittaa, että hän välittää
Kyse ei ole pelkästä ilkeydestä
Pitää pysähtyä ja miettiä
Kun jumissa olen Palatsin portailla
Hyvä on, mitä sinä tahdot?
Pitää tehdä päätös
Miksen jää kiinni?
Pitäisikö miettiä sitä? Mitä hän sanoisi?
Mutta entä jos hän tietäisi, kuka olen
Kun tiedän, että en ole Sitä, mitä hän luulee haluavansa?
Tai mitä jos olenkin
Se, mitä prinssi haluaa?
Miten sen tiedän Kuka olen, ennen kuin tiedän
Mitä haluan, mitä en tiedä Joten miten tehdä valinta
Missä olet turvassa ja oma itsesi
Mutta jossa kaikki on pielessä
Tai missä kaikki on oikein Mutta tiedät, ettet koskaan kuulu sinne
Minkä tahansa valitsetkin Tee se pian
Sillä juutut pian kiinni Palatsin portaisiin
Tämä on ensimmäinen Suuri päätökseni
Valinta ei ole helppo
Tanssiaisiin on jännittävää tulla Ja vaikka mitä
Kun perille saapuu Alkaa pelottaa heti
On hauskaa leikkiä Kun tietää voivansa paeta
Mutta on oltava varovainen kaiketi
Panokset ovat suuret Olen viivytellyt tarpeeksi
Sillä seison paikoillani yhä Portailla pihkassa
Parempi juosta kotiin
Ja välttää törmäys
Vaikkei kukaan kotona välitä Siellä on parempi
Jos ei voi valita Ei voi hävitä
Irrotan siis kenkäni
Hetkinen, mieti tarkkaan nyt
Törmäystä ei tarvita
Tiedän päätökseni Enkä aio tehdä päätöstä
Jätän hänelle vihjeen
Esimerkiksi
Kengän
Ja sitten näen, mitä hän tekee
Nyt se on hän eikä sinä Jolie jää kenkä
Pinteeseen
Tahmaiseen
Opin minäkin kerrakseen
Jotain mitä en olisi arvannut
Palatsin portailla
Mukaani! Nopeasti, miehet!
Hän ei saa päästä karkuun!
Tanssiaiset ovat päättyneet. Lähetä kaikki kotiin.
Entä prinsessa?
Hän ei pääse pitkälle yhdellä kengällä.
- Älä tule lähemmäs! - Ole kiltti ja pysähdy.
Kuuntele minua.
- Kävit kimppuuni jo kerran. - En hyökännyt kimppuusi.
Hyökkäsin kenkäsi kimppuun. Tarvitsen sitä.
Vaihdan sen tähän taikapapuun.
Taikapapuun?
Niin.
Hölynpölyä!
Ei!
Odota! Minulla ei ole paljoakaan aikaa!
Tarvitsen tuon kengän saadakseni lapsen.
Siinä ei ole mitään järkeä!
Onko siinä järkeä, että pakenet prinssiä?
- Pysähdy! Sinä, pysähdy! - Minun on mentävä!
Ota minun kenkäni. Juokset kovempaa.
Tässä.
- Kiitos! - Pysähdy!
Kiitos, kiitos.
Mitä sinulla on kädessäsi?
Ei mitään. Se on minun.
Valehtelu maksaa henkesi.
En välitä vaikka maksaisikin. Jättäkää minut rauhaan!
Saat maksaa tästä!
Ei!
Herra, löysin toisen tanssikengän.
Pyydän, prinssi, antakaa minun pitää kenkä,
ja kaikki järjestyy-
Mene kauemmas, moukka!
Tee niin kuin hän sanoo. Tarvitsemme vain yhden.
Kiitos.
Meidän on alettava etsiä neitoa, jolle tämä tanssikenkä sopii.
Tänä iltanako?
Tänä iltana! Liikettä!
Eteenpäin!
Kiiruhtaessaan -
Leipurin vaimo ei huomannut-
toisen pavunvarren nousevan korkeuksiin.
Tulkoon tiedettäväksi, että hänen korkeutensa, kruununprinssi,
vierailee kylän jokaisessa talossa tänä iltana.
Kaikkien nuorten neitojen on täten -
pysyttävä kotonaan kuninkaallisen vartioston vierailuun asti.
Avatkaa portit.
Hänen korkeutensa lähestyy.
Prinssi haluaa tavata kaikki talon nuoret neidot.
Kaikki nuoret neidot,
valmistautukaa prinssin tapaamiseen.
Prinssin odottaessa malttamattomana -
äitipuoli otti ohjat,
Ja Florindan jalan, omiin käsiinsä.
- Varovasti, varpaani - Kultaseni, tiedän kyllä
- Mitä me teemme? - Sen on sovittava
Kun olet hänen morsiamensa Voit istua kyydissä
Sinun ei koskaan tarvitse kävellä
Miinus yksi varvas...
Florinda nousi prinssin hevosen selkään -
tietämättä kengästä valuvasta verestä.
Lucinda oli seuraava.
Miksei se sovi?
Ole paikoillasi, kultaseni
Leikkaa pala kantapäästä, ja se sopii
Kun pääset vaimoksi Saat makean elämän
Sinun ei koskaan tarvitse kävellä
Miinus yksi kantapää...
Lucinda teki parhaansa piilottaakseen kivun.
Se sopii täydellisesti, teidän korkeutenne.
Eikö teillä ole muita tyttäriä?
Vain pienikasvuinen keittiöpiika,
jonka hänen kuollut isänsä jätti.
Hän ei voi näyttäytyä.
Hän on liian likainen.
Tunnistaisin nämä kauniit silmät missä tahansa.
Sinä.
Olet oikea morsiameni.
Kumartakaa. Kumartakaa.
Rangaistukseksi heidän julmuudestaan -
Tuhkimon linnut hyökkäsivät siskopuolten kimppuun -
ja sokaisivat heidät.
Mitä Tähkäpäähän tulee...
Noita karkotti hänet suohon -
metsän synkimpiin syövereihin.
Tähkäpää?
Tähkäpää!
Kultaseni?
Kultaseni!
Olen täällä!
Tähkäpää?
Tähkäpää!
Sinäkö siellä?
Olen sokea enkä näe.
Miten hän saattoi tehdä tämän sinulle?
Tähkäpää?
Mitä?
Näen sinut.
Sinun hiuksesi!
Ne ovat kivat.
Tule.
Meillä ei ole paljon aikaa.
Tule!
Löysin sinut!
Sait lehmän!
Ja sinä löysit tanssikengän!
- Saimme kaikki neljä! - Kyllä, kaikki neljä!
Näen lehmän.
- Näen tanssikengän. - Niin.
Ja viitan verenpunaisen.
- Ja tukan maissinkeltaisen. - Saimme ne kaikki!
Hetkinen.
Lehmä ei näytä lumivalkoiselta.
- Totta kai se on. - Tietenkin se on. Älä viitsi.
Sen on pakko olla.
Lehmä on peitetty jauhoilla!
Etkö löytänyt oikeaa valkoista lehmää?
Meillä oli lumivalkoinen lehmä. Oikeasti!
- Missä se sitten on? - Se kuoli!
Ajattelimme, että halusit elävän lehmän.
Tietenkin halusin elävän lehmän!
Näyttäkää minulle se kuollut lehmä. Herätän sen henkiin.
Mennään!
Selvä. Tänne päin!
Jaakko!
Siinä sinä olet! Olin huolissani sinusta!
Takapihallamme on kuollut jättiläinen!
Onko?
Tiedät, että on!
Olisit voinut jäädä alle!
Mutta, äiti, katso!
Maailman kaunein harppu!
Olet varastanut liikaa!
Olisit saattanut kuolla laskeutuessasi alas!
Tulkaa nopeasti! Hautasimme sen lehtien alle!
Tässä se on!
Mitä täällä tapahtuu?
Hän herättää Lumivalkean henkiin.
Pystyykö hän siihen?
Hän on noita ja pystyy mihin tahansa.
Menkää taemmas.
Lumivalkea, olet elossa! Uskomatonta!
On melkein keskiyö!
Hiljaa!
Syötä tavarat lehmälle.
Mitä?
Kuulit kyllä! Syöttäkää ne lehmälle!
- Varmastiko? - Kokeillaan edes.
Täytä se maidolla.
Minä teen sen. Se antaa vain minun lypsää.
Hyvä poika.
Purista, kamu. Pystyt siihen kyllä.
Se ei toimi!
Mitä?
Väärät ainekset.
Unohtakaa lapsenne.
Ei,ei,ei!
Noudatimme ohjeitasi.
Yksi, lehmä on lumivalkoinen.
- Eikö olekin? - On.
Kaksi, viitta oli ehdottomasti verenpunainen.
Kyllä.
Kolme, meillä oli tanssikenkä.
Ja neljä, vertasin hiuksia tähän maissintähkään!
Revin sen irti neidolta tornissa.
Teit mitä?
Mitä sinä siellä teit?
En mitään, kuljin vain ohi.
Minä koskin siihen tukkaan!
Sanoin, etten saanut koskea ainesosiin!
Mistä me tiesimme...
- Maissi! Maissi! - Mitä?
Voit käyttää maissin silkinhienoja hapsuja!
- Niin. Revi ne tähkästä. - Kyllä!
Syötä ne lehmälle. Nopeasti!
Se toimii!
Se antaa maitoa!
Vihdoinkin!
Sepä kävi nopeasti!
Ja niin kävi,
että kaikki vääryydet oli nyt korjattu.
Noidan onnistui peruuttaa äitinsä kirous.
Tuhkimo lakkasi vihdoinkin pakenemasta prinssiään.
Jaakko sai rakkaan lehmänsä takaisin,
ja hänen äitinsä sai parhaat vaatteet, mitä kultamunalla sai.
Ja Leipuri ja hänen vaimonsa olivat ylpeitä vanhempia -
terhakalle poikavauvalle.
Kiitos tanssikengästä!
Huomio!
Hurrataan vastanaineille heidän aloittaessaan...
Ja niin kuningaskunnan täytti ilo.
He, jotka sen ansaitsivat,
elivät elämänsä onnellisina loppuun...
Jaakko!
Tähkäpää!
- Huomio! Huomio! - Tähkäpää!
Ei hätää!
Jaakko!
Kuninkaallinen prinssi haluaa puhua uskollisille alamaisilleen.
Huomio!
Ei tarvetta huoleen.
Se oli pelkkä maanjäristys -
kuningaskuntamme kaukaisessa osassa.
Ei aihetta pelkoon.
Tutkin häiriön henkilökohtaisesti.
Nyt kaikki, palatkaa kyliinne -
ja jatkakaa elämäänne.
Palattuaan metsään -
heidän tutut polkunsa olivat kadonneet.
Ja heidän elämänsä oli aikeissa muuttua odottamattomasti.
Tässä. Varovasti.
Tämä polku vie varmasti kotiin.
Kaikki on niin erilaista.
Katso.
Hei, pikkuinen.
Hei, herra Leipuri.
Oletko kunnossa?
Mitä sinä täällä teet matkalaukun kanssa?
Muutan isoäitini luokse.
Koko kylämme sortui, enkä löytänyt enää äitiäni -
ja nyt en enää löydä isoäidin mökkiä.
Mitä tarkoitat?
Menin alas laaksoon, mutta en tunnistanut mitään.
Polku oli kadonnut!
Missä on isoäitini?
- Kaikki on hyvin. - Rauhoitu.
Voimme auttaa sinua löytämään isoäidillesi ilman polkua.
Pidätkö häntä sylissäsi hetken?
- Oikeastiko? - Kyllä.
Tule mukaamme.
Miksi hän aina itkee, kun hän on sylissäni?
Sinun ei pidä pelätä, että hän menee rikki.
Hän ei halua minua. Hän haluaa äitinsä.
En voi huolehtia hänestä jatkuvasti.
Huolehdin hänestä sitten, kun hän on vanhempi.
Varokaa päätänne.
Kuka tuo mahtaa olla?
Palvelija ja kuninkaallinen perhe.
Hei.
Mikä teidät tuo metsään?
- Kuninkaallinen linna on tuhoutunut. - Ei!
Kuningaskunta on hyökkäyksen kohteena.
Mitä kuninkaallinen perhe nyt tekee?
Mistä minä tiedän? Toteutan vain päätöksiä.
Meidän on parasta palata kylään. Viemme tytön mukanamme.
- Tule kanssamme. Kaikki järjestyy. - Tule meidän kanssamme.
Voi hyvä luoja.
Se on jättiläinen!
Se on jättiläisnainen!
Missä on poika, joka tappoi mieheni?
- Ei täällä ole mitään poikaa. - Emme ole nähneet!
Haemme hänet saman tien!
Älä liiku!
Sinä tuhosit talomme, eikä maanjäristys!
Entä kuka tuhosi minun taloni?
Haluan hänet!
Ottaisitko hänen sijaansa sokean tytön?
Miten kehtaat? Hän haluaa pojan!
Jaakko!
Onko kukaan nähnyt Jaakkoa? Hän karkasi taas.
Oletko nähnyt Jaakkoa? Mitä?
Hänkin etsii poikaa.
Antakaa hänet minulle!
Jaakko on vasta poika!
Meillä ei ollut ruokaa,
joten hän vaihtoi lehmänsä taikapapuihin.
Poika! Haluan pojan!
Jätä minun poikani rauhaan!
Minä odotan!
Ole hiljaa, nainen, tai kuolemme vielä kaikki!
Sinun on oltava hiljaa!
Rynnistät kuningaskuntamme läpi suurilla monoillasi...
- Ei suututeta jättiläistä! - ...tuhoten kaiken tieltäsi!
- Ei suututeta jättiläistä! - Olet pelkkä kiusaaja!
Haen poikani ja piilotan hänet niin, ettet koskaan löydä häntä!
- Et koskaan ikinä... - Peräänny, nainen!
Poika piileskelee kirkontornissa!
- Löydät hänet sieltä! - Kyllä!
- Se on totuus! - Kyllä!
Aivan, me näimme hänet siellä!
Ja jos hän ei ole, palaan tänä iltana -
etsimään sinut.
Ja teidät kaikki!
- Oletko kunnossa? - Katso!
- Mitä olet tehnyt hänelle? - Mitä?
Tarkoitukseni ei ollut satuttaa häntä.
Ajattelin vain yhteistä hyvää.
Jotta selviydymme tästä,
meidän on kaikkien pidettävä yhtä.
Jotkut pystyvät taistelemaan jättiläistä vastaan.
Toiset eivät.
Minulla ei ole sitä ominaisuutta.
Niin kauan, kun minusta ei ole apua, pysyn piilossa.
Mennään.
Kaikki järjestyy lopulta.
Ei aina.
Tule.
En tiedä, minne he kuvittelevat menevänsä.
Jättiläiset ovat jo tuhonneet koko kylän.
Puutarhastani jäivät vain nämä pavut.
Mitä me nyt teemme?
Meillä ei ole vaihtoehtoa.
Etsikää poika ja antakaa jättiläiselle haluamansa.
Jos teemme sen, hän tappaa Jaakon!
Jos emme, hän tappaa puolet kuningaskunnasta!
Emme anna hänen löytää Jaakkoa!
Emme anna. Ei hätää.
- Lupaatko? - Lupaan.
Lepää nyt.
Tähkäpää?
Tähkäpää!
Olet turvassa!
Luojan kiitos!
Kuka sinä olet?
Muistat toki.
Tietenkään -
- et tunnista minua. - Äiti?
Tämä on todellinen minäni.
Sinun ei tarvitse enää hävetä minua.
Sinun on tultava mukaani.
- Maassa on jättiläinen. - Kultaseni!
Oletko kunnossa?
- Miksi juoksit karkuun? - Olin peloissani.
- Tule mukaani. - Ei!
Hän ei tule mukaasi. Hän tulee minun kanssani.
En tule mukaasi.
Siinä tapauksessa et jätä vaihtoehtoa.
Ei!
- Hyvä luoja. - Odota.
Sinä sokaisit minut.
.Ja lukitsit minut torniin.
Suojellakseni sinua!
Ja karkotit minut saarelle keskelle suota!
Yritin vain olla hyvä äiti.
Tähkäpää, ei!
Et ole koskaan turvassa hänen kanssaan!
- Vie minut pois täältä. - Ei!
Etkö ymmärrä?
En tahdo koskaan enää nähdä sinua! En koskaan!
Mutta, Tähkäpää, jättiläinen!
Ei ole väliä, mitä sanot
Lapset eivät kuuntele
Ei ole väliä, mitä tiedät
Lapset kieltäytyvät
Oppimasta
Ohjaa heitä eteenpäin
Eivätkä he siltikään kuuntele
Lapset voivat vain kasvaa
Siitä mitä rakastat
Joksikin mitä menetät
Jaakko!
- Jaakko! - Jaakko!
Jaakko!
Missä sinä olet?
Jaakko?
Emme koskaan löydä häntä.
Jakaannutaan. Mahdollisuutemme parantuvat.
- En jätä sinua yksin. - Minä pärjään kyllä.
Entä jos eksymme?
Laskemme askeleemme tästä alkaen.
Minäkin menen!
Ei. Tiedätkö mitä?
Jää sinä tänne vauvan kanssa.
Me palaamme pian.
Jätätkö lapsemme hänen hoitoonsa?
Hän nukkuu. Hän on turvassa tytön kanssa.
Osaan kyllä hoitaa vauvaa.
Huomaatko?
- Mitä jos jättiläinen palaa takaisin? - Mitä jos, mitä jos!
500 askelta. Mene.
- Yksi, kaksi, kolme... - Odota.
Tässä.
Annan sinulle tämän.
En tahdo, että palelet.
Selvä.
Yksi, kaksi, kolme, neljä, viisi...
- Jaakko! - Kuusi, seitsemän, kahdeksan,
yhdeksän, kymmenen...
Jaakko!
167,168,169,170,171,
172,173,174...
Hei, teidän korkeutenne.
No hei.
Hei taas.
Olemme tavanneet aiemmin.
Aivan, tietenkin.
Niin.
Taidatte olla jahtaamassa jättiläistä.
- Jättiläistäkö? - Niin.
Ettekö ole kuullut? Keskuudessamme on jättiläinen.
Ei maanjäristys.
Tietenkin.
Jättiläinen.
Se on naisjättiläinen.
Mikä on hyvin epätavallista.
Niinpä kai.
Miksi olet yksin metsässä?
Tulin yhdessä mieheni kanssa.
Ja me olimme...
Se on pitkä tarina.
Antaako hän sinun vaeltaa yksin metsässä?
Ei itse asiassa. Tämä oli minun valintani.
Kuinka rohkeaa.
Rohkeaa?
Niin.
Mitä tahansa voi tapahtua metsässä
Saanko suudella sinua?
Saatamme murskautua milloin tahansa
Älä silti kiirehdi
Tämä on naurettavaa Mitä olen tekemässä?
Olen väärässä tarinassa
Hetkinen, emme voi tehdä tätä! Sinulla on prinsessa!
- Niin on. - Ja minulla on leipuri.
Tietenkin.
Olet oikeassa. Olinpa hölmö.
Metsässä voi sattua hölmöyksiä
Kerran vielä, ole kiltti
Älä turhaan emmi
Mikä tahansa hetki, suuri tai pieni On silti hetki
Tartu hetkeen, taivas voi pudota Minä hetkenä hyvänsä
Mutta tämä ei ole oikein!
Oikea ja väärä eivät merkitse mitään Metsässä
Vain tunteet
Kohdataan tämä hetki häpeilemättä
Elämä on usein niin epämiellyttävää Tiedät sen varmasti maalaisena
Parasta hyväksyä tämä hetki Se on lahja
476, 477,
478, 479, 480,
481, 482, 483...
Anteeksi.
Oletko nähnyt poikaa?
Hän on näin pitkä.
Olen pahoillani, voinko auttaa?
Puu on kaatunut.
Äidin hauta on tuhoutunut.
Olen pahoillani.
Ei pitäisi valittaa.
Maanjäristys on varmasti aiheuttanut pahempiakin tuhoja.
Ei, kyse ei ole maanjäristyksestä.
Kuningaskuntaa terrorisoi valtava jättiläinen.
Olen varma, että prinssi karkottaa jättiläisen mailtamme.
Prinssikö?
Hän on epäilemättä viettelemässä nuorta neitoa.
Mitä?
Näytät prinsessalta, mutta likaiselta.
Voi taivas! Sinä olet...
En tunnistanut sinua. Vannon.
Ei se mitään. Nouse ylös. Täällä en ole prinsessa.
Minun piti naamioida itseni.
En saa lähteä palatsista ilman saattajaa.
Jos tahdot, voit tulla mukaani.
Tarkoitan, että olet turvassa kanssamme.
Kiitos.
Tänne päin. Vaimoni on jossakin.
Päätimme kävellä 500 askelta kukin eri suuntaan...
Minun on jätettävä sinut.
Minun pitää lähteä tappamaan jättiläistä.
En unohda sinua.
Kuinka rohkeasti olet yksin metsässä.
Ja kuinka sait minut tuntemaan itseni eläväksi.
Mitä tuo oli?
Minäkö sen tein? Hänkö sen teki?
Suuteliko prinssi minua oikeasti?
Ja suuteliko? Ja suuteliko?
Ja vastasinko hänen suudelmaansa?
Oliko se väärin? Olenko tullut hulluksi?
Oliko siinä kaikki? Ikävöikö hän minua?
Kyllästyikö hän minuun yhtäkkiä?
Herää jo, lakkaa haaveilemasta Lakkaa keikistelemästä metsässä
Se ei ole sopivaa Mikä tässä metsässä on?
Takaisin elämään, takaisin järkiin Takaisin lapsen ja miehen luokse
Kukaan ei asu metsässä
Vannoimme valat, sitouduimme On tarpeita, on normeja
On asioita, joita ei pitäisi tehdä
Miksen voi saada molempia?
Siinä on vastaus, jos olet nokkela
Lapsi antaa lämpöä Ja leipuri leipää
Ja prinssi muita juttuja
Ei koskaan
Syy on tämän metsän
Myönnä tosiasiat, etsi poika Etsi muut, pysäytä jättiläinen
Lähde tästä metsästä
Hänkö sen teki? Kyllä vain Minäkö sen tein? En tosiaan
Vain metsän metkuja
Vain yksi hetki
Yksi eriskummallinen, ohimenevä hetki
Miksi kaikki on aina niin tai näin? Tavallista tai suurenmoista?
Miksi aina pitää valita? Miksei koskaan saa molempia?
Sitä varten on metsä
Niitä hetkiä varten metsässä
Voi, olisipa elämä tehty hetkistä
Joskus huonostakin hetkestä
Mutta jos elämä olisi pelkkiä hetkiä
Kukaan ei huomaisi niitä
Ensin noita, sitten lapsi Sitten prinssi, sitten hetki
Kuka voisi elää metsässä?
Ja saada toivomansa Edes hetkeksi
Tämä on vaarallinen metsä
Päästä hetkestä irti
Älä kuitenkaan unohda sitä Hetkeksikään
Muista, että sait molemmat Kun kohta on taas valittava
Tekee valinnasta helpompaa Kuin aiemmin
Nyt ymmärrän
Ja on aika lähteä metsästä
Mikä on oikea suunta?
172,173,174,175...
172,173,174...
- Hänen pitäisi jo olla palannut. - Hän ei eksyisi.
Hän palaa varmasti pian.
Lähden etsimään häntä. Hoidatko häntä?
- Katso mitä löysin. - Satutat minua!
Päästä hänet irti!
Päästän hänet irti, kun luovutan hänet jättiläiselle.
Jätä hänet rauhaan!
Pysy erossa hänestä!
Lopeta! Sanoin, lopeta!
Mistä löysit tämän?
Olen pahoillani.
Se on vaimoni.
Olen pahoillani. Löysin hänet. Hän oli rotkon pohjalla.
Mitä tarkoitat?
Kuinka kauheaa.
Ei.
Ei!
Tämä kaikki on syytäni.
Minun ei olisi pitänyt päästää häntä yksin.
Hänen olisi pitänyt pysyä kanssani.
Katumus ei nyt auta.
- Vaimoni on kuollut! - Herää nyt!
Kun on kuollut, on kuollut.
Viedään poika jättiläiselle, ennen kuin kuolemme kaikki.
Pysy kaukana hänestä!
Nyt ei ole oikea aika tunteilla!
Hän lähtee jättiläisen luo, ja minä vien hänet!
Kyllä! Hän on syyllinen!
Sinun vuoksesi täällä on jättiläinen ja vaimoni on kuollut!
Mutta syy ei ollut minun Sain ne pavut
Sinä suostuttelit minut vaihtamaan Lehmäni papuihin
Ja ilman niitä papuja Ei olisi ollut pavunvarttakaan
Mitä pitkin päästä jättiläisten luokse Alun perinkään
Hetkinen
Taikapapuja Niin vanhasta lehmästä
Että piti valehdella myydäksesi sen Minkä teitkin
Olivatko pavut arvottomia .7 Liioittelitko niiden arvoa?
Ja kerro, kuka suostutteli sinut Varastamaan kullan
- Se on sinun syysi - Ei!
- Kyllä, sinun syysi - Ei!
- Kyllä on - Eikä ole!
- Se on totta - Hetkinen
Varastin saadakseni lehmäni takaisin Sinulta
- Eli syy on sinun - Kyllä!
Ei ole
Olisin pitänyt ne pavut Mutta taloni oli kirottu
Hän pyysi hankkimaan lehmän Poistaaksemme kirouksen
Syy on hänen isänsä Että kirous langetettiin
Ja että talo kirottiin Alun perinkään
- Syy on siis hänen - Niin
- Syy on hänen - Ei!
Kyllä on, syy on hänen
- Niin kai - Hetkinen
Katkaisin pavunvarren Se on selvää
Mutta ilman pavunvartta On eriskummallista
Miten toinen jättiläinen Pääsi tänne
Alun perinkään? Toista kertaa?
- Niin. - Miten?
Kenellä oli toinen papu?
- Toinen papu? - Toinen papu?
- Laitoit pavun taskuusi - Enkä laittanut. Kylläpäs
Eli syy on sinun
Eikä ole Sillä annoin sen vaimolleni
- Syy on vaimosi - Eikä ole
- Kenen sitten? - Hetkinen
Hän vaihtoi pavun Saadakseen kenkäsi
Joten se, joka tietää Mitä pavulle kävi, olet sinä
Tarkoitatko sitä papua Jonka vaimosi... Voi ei
En tiennyt ja heitin sen... Älkää minua katsoko
- Eli syy on sinun - Mutta...
- Syy on hänen - Mutta...
Syy ei ole lainkaan minun
Mutta mitä?
Jos et olisi kiivennyt Takaisin ylös
Elimme puutteessa
Olit ahne Tarvitsitko sitä kanaa?
Toin sen äidilleni
Syy on siis hänen
Niin, entä se harppu Kolmannella kerralla
Harppu, aivan
- Hän yhytti minut - Minäkö yllytin?
- Sanoi, että pelkään - Minäkö?
- Hän yhytti minut - Enkä
Syy on siis sinun
- Hetkinen - Jos et olisi yllyttänyt häntä
Etkä olisi koskenut harppuun
Jos et olisi heittänyt papua pois Alun perinkään
Jos hän ei olisi kasvattanut niitä Alun perinkään
Jos et olisi kasvattanut niitä Alun perinkään
- Kasvatit pavut alun perinkin - Syy on sinun
Olet vastuussa Sinä olet syyllinen
Syy on sinun
On viimeinen keskiyö
Ja viimeinen toivomus
On viimeinen keskiyö
Pian kuuluu vain pum Mäiskis
Kerroin pikku vaiheen
Varastin hieman kultaa
Rikoin lupaukseni
Niinkö?
Oli saatava prinssisi
Oli saatava lehmäsi
Oli saatava toiveesi Ei väliä miten
Eipä sillä enää väliä
On viimeinen keskiyö
Kuuluu vain pam Pläts
Pelkkä rajaton keskiyö
Kaikki litistyneitä
Emme voi tehdä mitään
Ei aivan niinkään
Voimme aina antaa hänelle pojan
Tietenkin
Vain syyllisellä on väliä Joku, joka syyttää
Jos siitä nautit Etsiä syyllistä
Jos sitä aiot Tee minusta syyllinen
Antakaa poika minulle
Ei!
Ei.
Olet niin mukava
Et ole hyvä Et ole paha
Olet vain mukava
Minä en ole hyvä En ole mukava
Olen vain oikeassa
Olen noita
Te olette maailma
Minä olen ongelma Jota kukaan ei usko
Olen noita
Olette kaikki valehtelijoita ja varkaita Niin kuin hänen isänsä
Niin kuin hänen poikansakin
Miksi vaivautua?
Teette kuitenkin niin kuin haluatte
On viimeinen keskiyö Hyvästi, kaikki
Saapuu pian Keskiyö
Pian näette pimeyden
Haluatko pavun?
Ota vielä toinenkin
Pavut tekevät sinusta rikkaan
Istuta ne, ja ne kasvavat Haluatko lisää?
Kuuntele karjuntaa Jättiläiset ovat täällä
Syyttäkää toista noitaa
On viimeinen keskiyö
On viimeinen säkeistö
Nyt ennen kuin keskiyö koittaa
Jätän teille viimeisen kiroukseni
Jätän teidät rauhaan
Hoitakaa puutarhaa, se on teidän Erikseen ja yksin
Laskeutukaa kaikki polvillenne
Hyvä on, äiti, milloin?
Kadotin taas pavut Rankaise minua niin kuin silloin
Anna kynnet ja kyttyrä
Pois tästä porukasta Ja pimeydestä
Ja kauhusta Kumisevasta
Riks!
Ehkei minun olisi pitänyt varastaa jättiläiseltä.
Ehkei minun olisi pitänyt harhailla polulta.
Ehkei minun olisi pitänyt mennä tanssiaisiin.
Niin, ehkä ei.
- Minne matka? - Pois täältä.
Sinähän sanoit, että meidän on selviydyttävä yhdessä.
Sillä ei ole väliä, olemmeko yhdessä vai emme.
Tarvitsemme apuasi.
Ette ymmärrä!
Olin täysin riippuvainen vaimostani!
Hän auttoi minua.
Jättäisitkö lapsesi?
Hänestä tulee onnellisempi prinsessan hoidossa.
Odota!
Mitä sinä täällä teet?
Poika...
En halua puhua kanssasi. Tämä kaikki on sinun syytäsi!
- Mene pois! - Olen pahoillani. Tein typerästi.
Miksi teit niin? Miksi otit noidan pavut?
Ne olivat saatavilla. En ajatellut. Olin huolimaton.
- Itsekäs. - Aivan.
Varastit ja jäit kiinni ja teit kuten aina.
Pakenit vain paikalta.
Kun äitisi kuoli, olin...
Vihasin itseäni. Pakenin syyllisyyttäni ja häpeääni.
Ja poikasi luota.
Ja poikani luota, olen pahoillani siitä.
- Mitä sitten tahdot? - Etkö tee nyt saman virheen?
Etkö sinäkin pakene?
Ole minua parempi,
poika.
Valitse paremmin.
Sinä olet tässä ja menet tuonne.
Olisipa meillä keino yllättää jättiläinen.
Hän on liian pitkä siihen.
Siksi olen täällä takana.
Sitten sinä voit tulla täältä,
kiivetä sen päälle...
Tiesin, ettet luovuttaisi.
- Hän ei jättäisi lastaan. - Siltä ensin vaikutti.
Anna poikani.
Mitä me nyt teemme?
Meidän on päästävä eroon jättiläisestä.
Hän tulee pian takaisin, joten tässä on suunnitelma.
Syötämme Jaakon jättiläiselle.
- Mitä? - Ei!
- Käytämme häntä syöttinä! - Syöttinä!
Houkutellaksemme jättiläisen tervahautaan.
Linnut voivat auttaa!
Hyvät ystävät, tarvitsemme apuanne enemmän kuin koskaan.
Mitä prinssistä?
Sillä ei ole nyt väliä.
Nyt meidän on vain keksittävä keino päihittää jättiläinen.
Kyllä:
Kiitos, linnut!
Osaatko puhua linnuille?
Linnut auttavat meitä.
- Meillä ei ole paljon aikaa. - Minua jännittää!
- Tarvitsemme aseen. - Olisipa minulla ritsani!
Voimme tehdä sellaisen.
Isäsi on hyvin rohkea.
Aivan niin kuin mekin.
Oletko kunnossa, neiti?
Jättiläinen meni tuohon suuntaan.
Kultaseni!
Voi, kultaseni!
En tunnistanut sinua. Mitä sinä täällä teet?
Ja vieläpä lapsen kanssa?
Sinun on heti palattava linnaan. Jättiläinen on vapaana.
Tiedän vallan hyvin.
Rakkaani, mikä on hätänä?
Ehkä en ole ainoa rakkaasi.
Minä rakastan sinua! Oikeasti.
Jos kerran rakastat minua, miksi petit?
Ajattelin, että jos olisit minun,
en koskaan toivoisi mitään muuta.
Jos käyttäydyt näin prinssinä, millainen kuningas sinusta tulee?
Minut kasvatettiin hurmaavaksi, ei rehelliseksi.
Sinun pitäisi mennä.
Sitäkö sinä toivot?
Isäni talo oli painajainen.
Sinun talosi oli unelma.
Nyt haluan jotain siltä väliltä.
Tulen aina rakastamaan neitoa, joka juoksi pakoon.
Ja minä kaukaista prinssiä.
Varovasti. Ei liian nopeasti.
Älä huoli. Tätä on helpompi kiivetä kuin pavunvartta.
He ovat puun latvassa! Tuolla!
Teimme viitastani ritsoja!
Minäkin halusin kiivetä puuhun.
Onneksi olet täällä auttamassa.
Mikä on hätänä?
Luulen, että äiti ja isoäiti olisivat vihaisia minulle.
Miksi?
He käskivät minun käyttäytyä hyvin.
Ja tässä minä olen, tappamassa jotakuta.
Et ketä tahansa.
Jättiläistä, joka on aiheuttanut paljon harmia.
Mutta jättiläinenkin on ihminen.
Eikö meidän pitäisi antaa anteeksi?
Äiti ei enää ohjaa sinua
Nyt olet omiltasi
Vain minä vierelläsi
Et ole kuitenkaan yksin
Kukaan ei ole täysin yksin
Kukaan ei ole yksin
Minä toivon...
Tiedän.
Haluan kertoa äidille, että tapoin jättiläisen.
Jaakko,
sinun pitää tietää jotakin.
Se koskee äitiäsi.
Mitä?
Hän ei selviytynyt.
- Tappoiko jättiläinen hänet? - Ei.
Kyse ei ole siitä.
Hän taisteli jättiläistä vastaan yrittäen suojella sinua...
ja palvelija työnsi häntä.
Ja hän kaatui.
- Palvelija saa maksaa tästä. - Ei, Jaakko!
Kun jättiläinen on tapettu, tapan hänet!
Et tee mitään sellaista.
Hän teki väärin. Hän ansaitsee rangaistuksen.
Tilanne ei ole niin yksinkertainen.
Äiti ei ole enää täällä
Vääriä asioita, oikeita asioita
Kukaties mitä hän sanoisi?
Kuka tietää, mikä on totuus?
Mikään ei ole selvää
Tee niin, taistele näin
Tunnetko olevasi eksyksissä?
Päätä itse Mutta
Et ole yksin
Usko minua Kukaan ei ole yksin
Usko minua
Oikeasti
Ihmiset tekevät virheitä
Isät
Äidit
Ihmiset tekevät virheitä
Pärjätäkseen yksin
Luulevat olevansa yksin
Kunnioita heidän virheitään
Taistele heidän virheidensä puolesta
Kaikki tekevät
Samoja Kauheita virheitä
Noidat voivat olla oikeassa
Jättiläiset voivat olla kilttejä
Päätä itse, mikä on oikein
Mutta muista
Joku on sinun puoleltasi
Meidän puoleltamme
Meidän puolellamme Joku toinen ei ole
Kun näemme vain oman puolemme
- Meidän puolemme - Meidän puolemme
Ehkä unohdimme
He eivät ole yksin
Kukaan ei ole yksin
Joku on sinun puoleltasi
Kukaan ei ole yk...
Mene, Jaakko.
- Ole varovainen. - Olen.
Sieltä hän tulee.
Missä on poika?
Me saimme hänet!
Missä?
Hän on piilossa tuon puun latvassa!
Täällä minä olen!
Oletko valmis?
Valmiina!
Hyvä, linnut!
Hän ei näytä tyytyväiseltä.
Varo, Jaakko!
Jaakko!
Jaakko?
- Missä he ovat? - Jaakko!
Jaakko!
Herra Leipuri!
- Jaakko! - Täällä!
Jaakko!
Ota hänet!
Ole varovainen!
- Oletko kunnossa? - Olen.
Varovasti, varovasti!
Missä hän on?
Eikö hän ole kanssasi?
Herra Leipuri!
Jaakko!
Apua!
Jaakko, olen täällä!
- Oletko kunnossa? - Olen.
- Onko kaikki hyvin? - On!
Oletko kunnossa? Kaikki hyvin?
- Olen. - Niinkö?
Me teimme sen.
Me teimme sen!
Nyt voimme palata kotiin.
Mihin kotiin? Kukaan ei pidä minusta huolta.
Eikä meillä ole kotia, jonne mennä.
Muutetaan sinun luoksesi.
No,se on...
Totta kai.
Totta kai te voitte muuttaa luokseni.
Sinäkin voit tulla!
- Jos vain tahdot. - Autan sinua mielelläsi kotitöissä.
Joskus jopa nautin siivoamisesta.
No niin.
Mikä nyt on?
Rauhoituhan.
Tiedän.
Tiedän, kaipaat äitiäsi.
Niin minäkin.
Ole kiltti.
Ehkä minun ei ollut tarkoitus saada lapsia.
Älä sano noin. Tietenkin sinun oli tarkoitus.
Mutta miten voin olla isä, kun minulla ei itselläni ollut isää?
Rauhoita lasta
Niin, rauhoita lasta
Kerro hänelle satu Siitä miten kaikki tapahtui
Ole isä ja äiti Tiedät mitä tehdä
Yksin.
Joskus ihmiset jättävät sinut
Puolivälissä matkaa
Älä sure sitä
Kukaan ei lähde lopullisesti
Et ole yksin
Kukaan ei ole yksin
Näytä hänelle valo
Anna hänen nähdä sen toiste
Asiat järjestyvät kyllä
Kerro hänelle, mitä tiedät
Olipa kerran kaukainen kuningaskunta,
jossa oli pikkuinen kylä metsän rajassa.
Varo, mitä sanot
- Ja siinä kylässä... - Lapset kuuntelevat
...asuivat nuori neito...
- Varo, mitä teet - ...huoleton nuori mies...
Lapset näkevät
...ja lapseton leipuri...
Ja oppivat
...vaimonsa kanssa.
Johdata heitä
Lapset menestyvät
Lapset ottavat mallia sinusta
Tietääkseen, mitä tehdä
Oppiakseen elää
Varo, ennen kuin sanot "Kuunnelkaa minua"
Lapset kuuntelevat
Varo, mitä toivot
Toiveet ovat kuin lapsia
Huolellisesti valitsevat polkunsa
Toiveet toteutuvat
Eivät ole ilmaisia
Varo, mitä sanot
Ei vain lapsille
Joskus sanat näkevät sen Mitä itse et näe
Ja kääntyvät sinua vastaan
Varo, mitä tarinoita kerrot
Ne ovat sanoja
Lapset kuuntelevat
Minä toivon...