Nejhlubší Peru.
Rozlehlá a neprobádaná divočina zahalena tajemstvím.
Ale jen dosud.
protože moji kolegové geografové mě pověřili,
abych opustil rodinu a pohodlí domova,
a vydal se na objevitelskou výpravu.
= = Vyrazil jsem nalehko a vzal si jen to najnevyhnutejšie,
jako mapy zásoby, stolní časomíru a cestovní papíry.
Až nakonec, hluboko v pralese jsem pozoroval něco výjimečného.
Dosud neznámý druh medvěda.
Je načase zajistit exponát do muzea!
Myslel jsem, že je konec, že nastala moje poslední hodina .
Ale ten medvěd mi zachránil život.
Vzal mě do džungle a ukázal mi svůj svět.
A na oplátku jsem mu já představil ten náš.
To je dalekohled...
... dalekohled po mém dědečkovi.
Ne! Nedotýkej se toho!
Přestaňte.
To je mýdlo, to bych nejedl, zkus raději toto.
Toto je marmeláda.
Natírá se s ní toast, zda sendvič...
... nebo se dá vypít.
No vidíš, toto je Londýn.
- Odtud pocházím. - Londýn.
Bože můj.
Nyní zkus "Popocatépetl".
Časem jsem se s medvědy spřátelil a dal jim jména.
Samičce po mé milované matce.
A samečkovi po exotickém boxerovi, kterého jsem poznal v baru.
A nakonec nastal čas vrátit se k ženě a dceři, a představit světu můj objev.
Sbohem, Lucy, sbohem, Pastuzo!
A pokud se někdy dostanete do Londýna, tak se vám tam dostane vřelého přivítání.
Tyto dva medvědi mi dali hodně,
ale přemýšlím nad tím, jestli jsem něco dal i já jim.
PO MNOHA LETECH
Marmeláda!
Jsou zralé, zralé!
Konečně dozrály!
Teta Lucy, strýc Pastuzo!
Nikdy neuhodnete...
Překlad: MatthewP27 Korekce: retkvi www.titulky.com
Dobré ráno, teta Lucy.
Dobré ráno, ty můj hurikánik.
Proč se sem vždy musíš přihnat, jako nějaká živelná pohroma?
Strýc Pastuzo, jsou zralé.
- Dnes je Marmeladova den! - Marmeladova den!
- Co myslíte, pane? - Hej!
Marmeladova den!
No tak, uklidněte se vy dva. Není kam spěchat.
Buď tam nahoře opatrný. A ty tlapy dej pryč z mého klobouku!
Dobře.
Marmeláda.
Jeden sendvič obsahuje všechny vitamíny, které medvěd potřebuje na celý den.
Úžasné!
A recept tvé tety Lucy je to, že to dochutí Beflatelom.
Když půjdeme do Londýna, tak mu musíme vzít alespoň kachnu.
Toho bych se nebál. O té cestě už povídáme 40 let.
- Jednoho dne... - Proč bychom někam chodili,
když žijeme na tom nejlepším místě na světě?
Dávej pozor!
Říkal jsem ti, abys byl opatrný.
- Vrať mi klobouk. - Ano, ale strýc...
Bez řečí.
Asi si tu musím vybudovat větší respekt.
Trapné... Ale chutné.
Dobré rady pro cizince v Londýně.
Třetí lekce:
Stmívá se a vy na ulici procházíte kolem chodce.
- Zdvořile ho pozdravte. - Dobrý večer.
Dále pokračujte rozhovorem o počasí.
Dnes je pořádný liják.
Víte, že Londýňané mají 107 způsobů jak vyjádřit, že prší?
Je tam ještě sendvič?
Poslední, ale ten ti nedám. Moudrý medvěd si vždy nechá jeden sendvič v klobouku
pro každý případ.
To je ale sprcha. Řiďte se těmito pravidly
av Londýně se budete cítit jako doma.
- Lucy! - Zemestraseni!
Rychle do úkrytu!
- Teta Lucy! - Jen jdi dál!
Jsi v pořádku?
Strýc Pastuzo!
Pastuzo!
Strýc Pastuzo!
Teta Lucy...
Co budeme dělat?
Neukazuj se dokud nebudeš v Londýně.
Ty se mnou nejdeš?
Jsem už příliš stará a unavená na takovou dalekou cestu.
Tak co budeš dělat?
O mě se neboj.
Budu v bezpečí v penzionu pro medvědy na důchodu.
Ale ty máš ještě celý život před sebou,
najdeš si nový domov, v Londýně.
Ale... Ale já tam nikoho neznám.
Co když nemají rádi medvědi?
Víš, kdysi byla v cestovateľovej zemi válka.
Tisíce dětí odtud odcházelo do bezpečí.
Nastupovali do vlaků s takovými tabulkami.
A cizí rodiny je přijali a milovali, jako své vlastní.
Nemohli zapomenout, jak se chovat k cizincům.
Dávej si pozor, můj milý.
Chovej se slušně.
Hodně štěstí.
ZÁSOBY NA CESTU
Londýn.
Co teď? Jasné...
Dobré ráno.
Dnes je hezky, viďte?
Dobrý den. Hledám si nový domov.
Haló?
Promiňte mi.
Můžete mi někdo poradit, kde najdu domov?
Leckdo?
Žádáme cestující, aby svou zavazadla nenechávali bez dozoru.
Podezřelé předměty budou odstraněny a zneškodněny.
Tak pozor.
Ahoj.
Jsi hladový?
Já jsem také.
A zůstalo mi jen toto, a to je jen pro případ nouze.
Tak tady máš.
Tak to jsem neměl.
No tak. Nemohu vám to dát všem.
Jen jděte ode mne pryč.
Nechte mě.
- To byla nuda. - Mrzí mě, že vás to nebavilo,
ale měl jsem volno, a mně osobně se líbilo muzeum Viktoriánské doby.
Alespoň jsme strávili trochu času jako rodina.
A naučili jsme se hodně o vlně.
- Tobě se to líbilo, buchtičky? - Jmenuji se Judy, a ušlo to než si skočila do jezera.
Tak jsme se vykoupali, na to je přece určeno.
- Ale ne nahá! - No, zapomněla jsem si plavky.
Jonathan, přestaň skákat. 7% dětských úrazů vzniká při skákání.
- Ale pokud mám být astronaut... - Ale ty jím nebudeš.
Můžeš být čím chceš.
- Nebezpečí. - Co?
Nedívejte se tam, je tam nějaký medvěd a asi něco prodává.
- Dobrý večer. - Ne, děkujeme.
Ach jaj...
Musím dělat něco špatně.
- Ahoj, medvídek. - Mary!
Dobrý večer.
To dnes lije jako z konve, však?
Ano.
Mama!
Promiň, že se ptám, ale neměl bys být doma?
Ano, měl bych být. Ale nepřišel jsem na to, jak si domů najít.
A kde máš rodiče?
- Zemřeli, když jsem byl ještě malý. - A je to tady.
- Zůstala mi už jen teta. - A kde je?
- Je v hlubinách Peru. V penzionu pro staré medvědy. - Jasně, určitě.
- Jak ses sem dostal? - Skrytý v záchranném člunu.
Super.
Jedl jsem marmeládu. Věděli jste, že medvědi zbožňují marmeládu?
- PROSÍM PÉČE O tďchto medvídků. DĚKUJI. - Jaký jsi druh medvěda?
Jsem velmi vzácný medvěd, hodně nás už nezbylo.
A co budeš dělat?
No, uvažoval jsem nad tím, že bych se vyspal v tamtom koši.
Velmi moudře, pojďme.
Co kdybychom ti pomohli?
To budu rád. A neobtěžuje vás to?
Jistě, že ne. Řekni, drahý.
Vůbec ne.
Je to výborné.
A jak se jmenuješ?
- Mají vůbec medvědi jména? - Samozřejmě, já se jmenuji:
Jak prosím?
Jistě.
Do toho.
Zkuste to.
Pěkně z hrdla.
Pan Brown, to je velmi ošklivé slovo.
Konečně.
Počkejte na mě.
- Přijde po něj někdo? - Všichni mají zavřeno, musíme ho vzít k nám.
- V žádném případě. - Ale tati...
Jonathan, to stačilo.
Je tak strašně trapný.
- Nemůžeme ho tu nechat. - Ale můžeme.
On není naše zodpovědnost.
Je mladý a potřebuje pomoc, Henry.
Jen na jednu noc.
Než pro něj najdeme vhodnější domů.
- Tak dobře. - Super!
Pokud dovolíš... Promiň, ale ani nevím jak se jmenuješ.
Mám jméno v medvedčine a výslovnost dělá lidem problémy.
- Znovu nezralá. - A jméno v angličtině?
Jmenuji anglicky?
Například?
Podívej, Henry, to je skvělé!
- Chceš ho volat Kečup? - Ne. - Medvídek Kečup?
- Paddington. - Paddington?
Paddington?
Paddington.
Paddington!
Promiňte mi. Líbí se mi to.
Takže, Paddington, nechceš jít s námi domů?
Proč jste šli přes celé město?
Ten mladý medvěd mi řekl, že je poprvé v Londýně,
tak jsem mu chtěl ukázat památky. Měl by být příkladem.
- Nechte si výdaj. - Hlavu vzhůru, nemračte se!
Pojď, Paddington.
Ano.
Toto... Toto je úžasné!
Řeknu vám, už jsem si myslel, že mi domů nikdo neposkytne, ale toto,
je zralé, tohle mi vyhovuje.
Jsem vám velmi vděčný.
My jsme ti neposkytly domů.
Jsi tu jen na noc.
Víš, když do této země přijde mladý člověk,
Tak se nenastěhoval hned k první rodině, kterou potká.
- Potřebuješ poručníka. - A to je co?
Je to dospělý člověk, který tě ubytuje a stará se o tebe.
Přesně jako vy.
Ano, dá se to tak říct.
Ale nejste to vy.
Ne, to neděláme.
Ale dělá to někdo koho znáš.
Ale co když nikoho neznám?
V tom případě tě naše úřady umístí do některého státního zařízení.
Cože? Do sirotčince?
Sirotčinec
Ne, ne do sirotčince.
Bude to spíš ústav pro mladé jedince, jejichž rodiče bohužel zemřeli.
ÚSTAV PRO MLADÉ jedinců, kteří RODIČE BOHUŽEL zemřeli.
- A co ten cestovatel? - Kdo?
Navštívil nás v hlubinách Peru říkal, že jsme tady vítáni.
Sláva! Jak se jmenuje? Můžeš jít hned.
Jeho lidské jméno nevím.
Tehdy teta se strýcem ještě lidskou řeč neovládali, tak ho volali:
Kolik cestovatele mohlo být v Peru?
- Možná bychom ho mohli najít. - Bez jména? Nedělej si naděje.
No nic, jdeme do pyžama.
A Jonathan? Neběží.
- Neboj se Paddington, najdeme ho. - Děkuji.
Podíváme se do encyklopedie. Ale zřejmě se chceš nejprve osvěžit.
- Prosím? - Víš, použiješ koupelnu.
To lidé dělají po dlouhé cestě.
No, tak pokud to dělávají lidé, tak bych to také zkusil.
- Po schodech. - Myslíte, aha, schody.
Docela dobře, ale netradičně.
- Jsi v pořádku? - Ano.
Dobrý den, tady je Henry Brown, Windsorské zahrady.
Rád bych si upravil pojištění domácnosti.
Víte, budeme tu mít na jednu noc hosta, medvěda.
A tak bych se rád připojistit, pro případ... Ano, medvěda.
Ne, živého.
Má asi tak metr. Grizzly? Ten asi ne.
Ale nevím jaký bývá ráno.
Takže kolik by to stálo?
Dnes budou padat sekery. Bude strašná bouře.
V rádiu říkali, že nás obejde.
No to rádio... Cítím to v kolenou, ty nelžou.
- Paní Birdová, je u nás medvěd. - Jistě.
- Opravdový medvěd z Peru. - To je hezké, drahoušku.
Nevypadáte překvapeně.
Odkdy vymysleli mikrovlnnou troubu, tak mě už nic nepřekvapí.
Ale i tak ti nevěřím.
Děkujeme, že čekáte, váš telefonát je pro nás průměrně důležitý.
A kde bude spát?
V mém pokoji ne, je to on.
- I Tony je on. - Sklapni.
- Tonyho bys v pokoji určitě přijala. - Kdo je Tony?
- Varuji tě! - Je to jeden kluk, kterého miluje.
Ne. Vážně, zlato?
To stačí!
Mohu se s ním setkat?
Mohu se s ním setkat? Zlatko?
V pořádku, bude spát u mě.
Medvěd v pokoji spát nebude. Půjde na půdu a všichni se pozamykáte.
Nenašla jsem tu nic o cestovateli, který byl v Peru.
- Jistěže ne. - Proč?
Celé si to vymýšlí.
Jen se snaží zapůsobit na mámu.
Henry, to není fér.
- Je to fér. Dotáhla si sem toulavého medvěda. -Hej!
- Je to trapné. - Také by si to udělala, přesně tak jako já.
Co to děláte?
- Žene se bouře. - Vy a vaše kolena.
Jedna věc je jistá, paní Birdová, že v domě pršet nebude.
Ne.
Je to tady.
- Je tam pan Brown? - Ano, tady jsem.
Ano, to beru.
Ne, ne, ne, netřeba, abyste mi četli podmínky.
Chci aby to bylo vybaveno co nejdříve.
Ne, nechce se mi čekat!
Paddington!
Co se tam děje?
Nic. Mám tu jen nepatrný problém se zařízením.
Počasí jak pro kachny.
To bylo úžasné.
Milá teta Lucy,
dorazil jsem do Londýna.
A zatím pršelo, sprchlo, lilo a přišla potopa.
A chybíš mi.
Londýn je jiný, než jsme si mysleli.
Téměř nikdo se nezdraví, ani nenosí klobouky.
Již nestačí postavit na stanici a najít si domů.
Neumím si představit jak si medvěd může najít domov v takovém velkém a chladném městě.
Naštěstí jsem poznal Brownovic, kteří mě nechali spát na půdě
Mají krásný dům, ale nebudu zde smět s nimi zůstat.
- Už vím co, okamžitě ho předáme úřadům! - Ale co ten cestovatel?
Žádný cestovatel nebyl!
A já nehodlám rodinu ohrožovat, dokud se ty pustíš do nějakého pátrání.
Hned zítra ráno z domu odejde!
Brownovi jsou velmi zvláštní kmen.
Pan Brown je tzv. rizikový analytik.
Říká, že když je v domě medvěd,
tak pravděpodobnost katastrofy se zvyšuje o 4000%.
Paní Brownová ilustruje dobrodružné knihy.
Ta nejnovější se odehrává v londýnských kanálech a chodbách.
Jenže teď neví jak dál, protože neví, jak má hlavní hrdina vypadat.
Ví ale vymýšlet přezdívky pro svou dceru Judy,
jako zlatíčko, brouček, nebo...
Pokladník? Ahoj, zlato. Zítra se chystám do podzemních kanálů,
a chtěla bych vědět, jestli se přidáš.
Pokud chceš, tak se k nám může přidat i Tony.
A proč bych někoho brala mezi splašky?
Zlato nejsou to splašky. Je to podzemní labyrint,
S kterým se můžeš dostat kdekoliv do města.
- Je to divné, smradlavé a je to trapné. - Jistě.
Judy trpí vzácnou chorobou, která se jmenuje "pocit trapnosti".
Chodí s klukem, který se jmenuje Tony, ale nechce ho přivést domů.
- Takže kdy mě vezmeš k vám? - Takové něco se nikdy nestane.
Učí se čínsky.
Řeknete mi, prosím, jak se dostanu do obchodní čtvrti?
Aby mohla ujít z domu a založit si vlastní podnik.
Byl jsem obviněn ze zneužití informací a potřebuji právního zástupce.
Jonathan chce být astronautem až vyroste.
Loni vyrobil raketové boty.
Tři, dva, jedna...
A od té doby se může hrát pouze s bezpečnými výchovnými stavebnicemi po otci.
Brownovi žijí v domě s paní Birdová.
Její manžel byl námořník a ona chce mít vše "tip top".
Zítra mě zavezou na úřad a pak mě ubytují v něčem, co není zcela sirotčinec,
ale zřejmě to nebude takový domov o jakém jsme spolu snili.
Nemůžeš spát?
Ani já.
- Rád bych našel cestovatele. - Vím Paddington.
Ale o anglické expedic do Peru jsem nikde nenašla ani stopy.
Ale ten cestovatel existoval, paní Brownová.
Strýc dal tento klobouk.
- Ten byl cestovatele? - Ano, proč?
Mám přítele, který vlastní starožitnosti
A vyzná se ve všech starých věcech.
Možná by nám pomohl cestovatele najít.
To by bylo úžasné. Ale pan Brown říkal, že...
O pana Browna si nedělej starosti. Pokud nejde o něj, tak půjdeme na úřad.
Nemůžu čekat na to, že ti najdeme domů.
A teď se vyspi, dobře?
Dobrou noc.
Zítra najdeme cestovatele.
S láskou Paddington.
PS: Tak se teď jmenuji.
Přírodovědecké muzeum
Dobrý večer, Kran.
Paní ředitelka.
Další bedna se zvířaty?
Pojďme dovnitř.
Ano.
Ty budeš dokonalým přírůstkem do naší expozice.
- Nebojíte se, že se lidé začnou ptát? - Vůbec ne.
Pokud jde o ty hlupáky co toto místo vedou,
tak nikdy by jim nenapadlo, že bych vyprchávala zvíře.
Nicméně mně nestačí starat se o zaprášenou sbírku.
Chci do ní přidat exponát podle svého výběru.
- Dnes bylo v přístavu zvláštní zvíře. - Ano?
Ano.
Byl jsem na obchůzce jako vždy a všiml jsem si na palubě lodi něco lepkavé.
Byly to zvířecí stopy.
Něco to zvíře donutilo aby se ukrylo v záchranném člunu.
Muselo tam přečkat dlouhou cestu z Peru.
A celou dobu se krmili marmeládou.
Řekl jsi marmeládou?
- A co je s ním? - Unikl s poštou.
Ano.
- Šel jsem za ním ke stanici Paddington. - Dobře.
Ale pak mi zmizel.
- Promiň. Ale ten tvor je pro mě velmi důležitý. - Proč?
Je ohrožen?
Nyní je.
Vím, všichni máte rádi marmeládu. Ale toto je můj sendvič.
Vy ty ušní kartáče používáte na čištění zubů, pan Brown?
Podivný zvyk.
Pěkný den.
Úžasné.
Jonathan, to ať ti ani nenapadne.
34% z ranních úrazů se stává na zábradlích.
- Ale Paddington... - Paddington mě nezajímá.
- Co je, miláčku? - Moje kosmetika je zničena.
No, nelíbí se mi když používáš tolik chemikálií, drahoušku.
Dokáží totálně zničit pleť.
- Dobré ráno, Judy. - Ahoj.
- Proč je můj otec takový suchar? - Je to pro tvé dobro.
- Buďte k sobě milí. - Jen jsem si chtěla umýt obličej.
Lepší?
Pohněte ať nezmeškáte školu.
Včera večer byl u vás blázinec, Brown.
- Zdravím, pane Curry, nechtěli jsme rušit. - Dobré ráno.
- Nás ještě neseznámili. - Pan Curry, toto je Paddington.
- Je medvěd. - Všiml jsem si.
- Asi si daleko od domova. - Jsem z hlubin Peru.
Nemusíte se bát, pan Curry, odchází.
To doufám.
Nechci aby mě budila nějaká domorodá hudba.
- Ve škole o Paddington neříkej. - Proč ne?
Před všemi jsme dost divní i bez medvěda.
Dobrý den.
Kde je ten medvěd?
Tak poslouchej, na každém nástupišti jsou zločinci vrazi a zloději.
- Takže se nás následuj a dělej co řeknu. - Platí.
Děkuji vám,
pane.
Nyní k vážným věcem. Vytlačil jsem ti adresu úřadu.
- Laminované. - To jsou jen slupky od banánu...
Děkuji ti, drahoušku. Vím přesně kam jdu.
- Kde je Paddington? - Co?
- Paddington? - Paddington? - Paddington! - Paddington!
PSY MUSÍ BÝT narukoval
Cítím se dobře.
Věděl jsem, že bych mohl.
Cítím se dobře.
Věděl jsem, že bych mohl.
STŮJTE NA PRAVÉ
Tak dobře, tak dobře, mám tě.
Paddington ?
Paddington!
- Tady jsem! - Jdu.
Tento patří mně, děkuji.
Tento bude zřejmě váš.
Víš ty co Paddington?
To starožitnosti není daleko. Půjdeme pěšky.
Starožitnictví
- Paní Brownová, pojďte. - Vy budete pan Gruber.
A vy budete mladý džentlmen, který vlastní pozoruhodný klobouk.
Pojďte dovnitř, připravil jsem občerstvení.
Každý den přijde přesně o jedenácté a donese mi spásu.
Přesně jako vlak, na který jsem před několika lety nastoupil.
- Opravdu? - No ano, víš,
v mé vlasti bylo tehdy mnoho problémů.
Tak mě moji rodiče poslali na druhý konec Evropy.
Nebyl jsem více starší než ty teď.
Bylo těžké najít si domů?
Tehdy se o mě postarala teta.
Pan Gruber?
Ale pak jsem zjistil, že domov je více než jen střecha nad hlavou.
Moje tělo se zdomácnělo rychle
ale mému srdci to trvalo o něco déle.
Ale teď bych se rád podíval na tvůj klobouk.
Děkuji vám.
Neobvyklá barva.
Je těžké říci kolik z toho je původní barva kolik
marmeláda?
Můj strýc vždy nosíval v klobouku sendvič pro každý případ.
Ty jsi děláš srandu. Výborný nápad.
Když se podíváme blíže tak vidíme, že...
Zdravím.
- Počkejte! - Takže, pane Grumber...
- Paddington! - Ten pán ztratil peněženku!
- Kde je? - Dávej pozor!
Stůjte!
Vraťte se!
Co to dělá?
Promiňte.
S dovolením!
Jen chci vrátit ztracený majetek!
Promiňte!
Nějaký policejní medvěd.
Ty!
Co si myslíš, že děláš?
Jen chci vrátit ztracený majetek.
Vypadni odsud!
Dej mému psovi klid!
Zde Charlie Delta, kolega má problémy, potřebujeme posily.
O 100 metrů vlevo je medvěd.
Mám vaši peněženku!
Je to docela zábava.
V zimní pohádce najdeme Shakespearův nejslavnější řečnický pokyn:
"Odchází pronásledován nepřítelem..."
- Paddington. - Paddington?
Tady je vaše peněženka.
Pánové, máte jich mnoho.
To rozhodně má.
Ne, nechápete. Jen jsem chtěl panu vrátit majetek.
Ahoj, Judy.
- Ty ho znáš? - Je úžasný.
- Ano, jmenuje se Paddington. - Děkuji vám.
Děkuji.
Si hrdina!
Oh, to nejsem. To by udělal každý medvěd.
Ani nevím jak ti poděkovat.
Ten padouch v naší čtvrti okrádal lidi už celé týdny.
- Výjimečný čin. - Měl jsem čas a prozkoumal jsem tvůj klobouk.
- Zjistil jsem, že toto není obyčejný klobouk. - Není? - Ne.
Tato značka znamená, že ho vyrobili v spolku geografů.
- Co to znamená? - Že byl vyroben ve starém spolku cestovatele.
Jdi to tam navštívit a pokud se na tebe usměje štěstí
tak by ti měli říct komu patřil.
Dobře.
- Kolik je v tom bílkovin? - V kekse? - V kekse.
0,5 gramu.
Správně.
A kolik sacharidů?
- V jednom? - V jednom. - V jednom je...
- 7,7 gramu. - Ano.
A kolik sodíku?
- To jsem věděl... - Určitě?
- Zjisti mi to. - Nejprve hádej.
Je to on...
Po těch všech letech je to opravdu on.
Brzy budeš vycpaný, medvěd.
Říkala si jednu noc. Jednu!
- Vím... - Slíbila si, že ho předáš úřadům.
- To jsem neslíbila. - Rozhodně si to naznačila.
Vím, ale mluví pravdu, ten cestovatel žil.
- Co děláš? - Projevuji neústupnost.
- S tím dýcháním? - I s tím dýcháním.
Drahý, stačí když ho vezmeme do spolku geografů...
- A dost! - A tady je vztyčený prst.
- Už jsme pro něj udělali dost! - A teď hlas.
- Nyní si ho vezmu na starost. - Tys ho bereš na starost? - Ano.
Paddington je hrozbou pro naši rodinu.
Jonathan je už tak dost nezodpovědný, natož aby se zde potulovala divoká šelma.
Ahoj, Paddington. Četl si noviny?
Chlupatý POLICISTA
Jsi tu jen jeden den a už si slavný.
Mrzí mě jak jsem se k tobě chovala.
Jsem v nové škole a tak jsem nechtěla aby si mysleli, že jsem divná.
Tomu rozumím, Judy. Není snadné být někde nový.
Ne, je to jen...
Do ucha si nacpal mou zubní kartáček!
Ve skutečnosti je domov jiný jaký si ho představujeme.
Jeho si nevšímej. Otec byl vždy nudný a otravný.
To si nemyslím. I otec dokáže překvapit.
A čím?
Když jsem ho poznala tak byl úplně jiný člověk.
To je ono!
NEMOCNICE
- Doufám, že se to nezmění. - Nikdy se to nezmění, zlato.
Jdeme mít dítě!
Když se muž stane otcem tak se s ním udělají zvláštní věci.
Opatrně prosím nesu dítě.
Odstupte, prosím, mám tu dítě.
Dejte pryč ty květiny, ten pyl jí může uškodit!
- Kde máš motorku, drahý? - Koupil jsem auto. - Cože?
Je dost béžové, ne?
Béžová je neutrální barva, nastup.
Váš otec vás má oba velmi rád.
Dejte mu šanci, může vás překvapit.
Možná byste měli s otcem začít znovu.
Asi jsem neudělal ten nejlepší dojem.
Neuraž se ale co kdybychom tvůj vzezření trochu scivilizovali?
Tak moment. Neříkáš doufám o...
Je studená!
- Je to až tak špatné, Paddington? - Je to špatné!
Jsem totálně mokrý. Proč máte liják iv domě?
Protože jsme rodiče a musíme své děti chránit.
Vždyť chráníme.
- Křičí! - Ne, drahý, takto zní smích.
Vítr!
Horký vítr!
Až příliš horký!
Nelíbí se mi to.
Doufám, že po tom všem nevypadám dive.
- Ale vypadáš. - Až moc.
Tak pak mi dejte kartáč.
Tady ho máme.
To je můj starý kabát.
Popravdě původně byl můj.
A ještě před tím byl můj.
- Opravdu, pan Brown? - Fakt?
Šel s ním poprvé do školy.
Je krásný.
Jsou zde dřevěné knoflíky na mé tlapky.
A tyto přihrádky na sendviče jsou skvělý nápad.
Musím uznat, že ti sluší.
Nevěřil jsem, že by se mi líbil lidský kabát ale...
Jsi v něm jako člen rodiny.
Viďte Paddingtona neodevzdal úřadem, tati?
Dojdeš do spolku geografů.
Ano, dobře. Uvidíme co nám řeknou.
- Ale pokud nic nezjistíme... - Tomu nevěřím.
Děkuji vám velmi pěkně, pan Brown.
Určitě vozil hodně podivných zákazníků.
Ani si neumíte představit.
Vozil jsem už biskupů, kouzelníky, medvědi, nahé ženy...
- Mluvíte medvědi? - Ano, jednoho jsem vezl včera.
Fascinující. Zřejmě nevíte kam jste ho vezli?
- To nemůžu prozradit. - Proč?
Je to proti našemu kodexu.
Cože?
Taxikářské kodex. Skládáme přísahu mlčenlivosti.
Víte jak lékaři, kněží, středověcí rytíři...
Určitě mě chápete. Však?
Samozřejmě.
Nyní ti přestával můj kodex.
Když mi někdo nedá to co chci tak mu odstraním části těla.
A začnu chlupy v nose.
A pak přejdu k něčemu většímu.
To je můj kodex a vždy jej dodržím.
I ty dodržuješ ten svůj?
To vlastně není ani kodex.
Ne?
Je to spíše jen doporučení ale nezávazné.
Tak mi pak řekni, že kde si zavezl toho medvěda?
- Na Windsorské zahrady. - Děkuji.
Ale v tomto okamžiku bych tam nešel západním obchvatem ale...
- Ahoj, Paddignton. - Ahoj, Jonathan.
- Děkuji. - Měj se Paddington.
Nashledanou. A přeji vám hezký den.
Ty francouzské sendviče jsou skvělé, paní Birdová.
Jsou velmi exotické.
Co tam tak dlouho děláte?
Dejte mi sekundu.
Jste tam 47 minut. Buď máte velmi dlouhý telefonát nebo
do této budky umísťujete odepřen propagační materiál.
Je mi to nesmírně líto.
Ahoj,
Ty jsi ta, kterou hledám.
- Ale vypadá to... - Je to v pořádku, madam .
Promiňte, že jsem vás vyrušil ale
všímám si věci, které se v tomto okolí dějí.
A motají se tu podezřelé osoby.
Pojďte, ať už to máme za sebou.
Je tu i medvěd. Velmi nepříjemný tvor.
Pokud vás to zajímá tak ten medvěd je důvod proč jsem sem přišla.
Vítejte v spolku geografů.
- Jste členové? - Ne, hledáme jednoho vašeho člena.
Jméno?
Jeho jméno bohužel neznáme
ale víme, že se zúčastnil expedice vašeho spolku v nejhlubším Peru.
Nejhlubší Peru.
AMERIKA
V Peru jsme nikdy nebyli.
Cože?
Museli jste být.
Vidím, že máte spoustu práce. Nemůžeme se přesvědčit sami?
V archivech máme více než 2 miliony listů,
deníků a artefaktů pečlivě seřazených.
Nemůžeme si dovolit aby nám jejich rozházel neznámý člověk s medvědem!
- Poslouchejte... - Mohli byste už odejít?
Pojďme, Paddington.
Paddington?
Paddington!
Pan Brown.
- Tady jsem. - Co to děláš?
Musíme se dostat k archivům.
Paddington, prosím tě, neber to špatně ale jsi si jistý, že ten cestovatel žil?
Možná si ten klobouk našel a vymyslel si...
Co je?
Proč se na mě tak díváš?
- Je tu příšerně dusno. Cítím se tak... - nepohodlné?
Nejistě?
Strašně?
Za to mohl můj tvrdý pohled.
Moje teta mi řekla, že zabírá tehdy, když jsou lidé nezdvořilé.
- Mé nervy. - Pan Brown, můžete mi věřit.
Ten cestovatel žil.
Pokud ho najdeme tak vím, že mi poskytne domů.
Opravdový domů.
Takový jaký je váš.
Dostal jsem nápad ale budu potřebovat vaši pomoc.
- Toto nebude fungovat. - Samozřejmě, že bude.
- Ale sluší vám to. - Buď tam dole ticho.
- Dobré ráno. - Zdravím.
Počkejte.
Vás jsem tu ještě neviděl.
To je pravda.
Jsem tu nová.
Vidím.
Taková jste každý den?
Ne, obvykle jsem vášnivá.
Tak jako vy.
Jděte.
Šup, šup.
Tak dobře.
Nejhlubší Peru.
200 položek!
Věděl jsem, že ta paní něco tají.
Co v tom je?
ZÁZNAM BOL ZNIČENÉ - Píše se tu, že záznam byl zničen.
- Podívám ještě další. - Hej!
Vy, nová!
Je nějaký problém?
Zapomněl jsem vám zkontrolovat průkaz.
Můj... Aha můj průkaz.
Jistě.
Stará fotografie.
Jistě, určitě jste vždy byly...
0-0-2. Vyhledat.
Změnili jste se.
Hodně jsem zhubla.
To vidím.
A co vaše...
Šla jsem na laserový zákrok.
A dorostla vám ruka.
To je protéza.
Vážně nic necítíte?
Nic necítím.
Zvláštní.
Tak já si zajdu na toaletu.
Přijdu.
Pan Brown.
Něco jsem našel.
Výborně. Tak to tu upracme a vypadněme.
Pan Brown?
Něco nám blokuje systém.
Vypadá to jako bageta.
Je to arašídové máslo?
Je to příliš oranžové, to bude...
Marmeláda.
Hej vy!
Zastavte tu sexy ženu!
Stát!
Máte krásný dům, pan Curry.
Žiju tady od dětství.
Dům jsem zdědil po mámě.
Velmi rázná žena.
Pocházíte ze skromné komunity.
Proto chápu to, že když máte v blízkosti taková šelma
tak vás to musí velmi znepokojovat.
Asi bych měl být vděčný za to, že to je jen jeden medvěd.
Když se to začíná vždy je pouze jeden, pán Curry.
Zanedlouho budete mít medvědů plnou ulici.
Dejte si na něj pozor.
Staré dámy budou pro ně terčem posměchu a budou dělat divoké celonoční piknik.
Co mám dělat?
Mám pár známostí.
Pokud se k tomu medvědovi dostanu tak ho pošlou tam kam patří a věc se uzavře.
Opravdu?
Ale sama to nedokážu. Potřebuji pomoc silného muže.
Mě?
- Nevím. - Pokud se zde začnu ukazovat
Tak lidem to přijde nápadné.
Ale vy na něj dozrát můžete, však?
Pro mě?
Samozřejmě.
Skvělé, dohodnuto. Když bude sám tak udeříme.
Tak to pusťte, pan Gruber.
- Ty ses tam vloupal, tati? - Přesně tak.
- Jsi velmi statečný, drahý. - Víš, jsou časy kdy třeba být nudný
a časy kdy třeba být mužem.
Pan Brown se převlékl za ženu a píchali ho špendlíkem.
- Co? - Už to začíná.
- Co to řekl? - To je jedno.
- A měl si šaty? - Ne.
Vypadalo to tak.
Byla to zástěra. Osvobozující pocit.
Nejhlubší Peru.
Rozlehlá a neprobádaná divočina, zahalena tajemstvím.
Ale jen dosud.
Odtud pocházíš?
Paddington.
Je to neuvěřitelné.
Sbohem Lucy, sbohem Pastuzo.
A pokud přijedete do Londýna tak se v něm dočkáte velmi srdečného přivítání.
Od těchto medvědů jsem se toho hodně naučil.
Ale přemýšlel jsem jestli se i oni něco ode mě naučili.
VŮDCE EXPEDICE: MONTGOMERY CLYDE
Montgomery Clyde.
Milá teta Lucy,
neuhodneš co se stalo.
Dnes jsem viděl film, který cestovatel natočil v hlubinách Peru.
Chybí mi náš domov přestože životu tady v Londýně začínám rozumět.
Brownovi jsou zvláštní kmen ale mám jejich docela rád.
Zvláštní je jak si pan Brown ukládá kancelářské potřeby.
Nebo podivné předměty, které paní Brownová nosí v kabelce.
Tady tě mám.
A Paní Birdová má na každou příležitost nějaký vysavač.
Judy zase zvládne každý jazyk.
Dokonce i medvědí.
Vynikající výslovnost.
A jak Jonathan dokáže postavit téměř cokoliv
z těch starých stavebnic, které mu pan Brown dovolil.
Toto je úžasné.
Je velmi zvláštní.
Lze zanedlouho najdu cestovatele ale
začínám mít pocit, že tady jsem doma.
= = Paddington, v těchto knihách najdeš jména a adresy všech lidí v Londýně.
Mezi nimi určitě najdeme i cestovatele.
Děkuji vám, paní Brownová.
- Tak pojďme děti, pohyb. - Počkejte mě, zkusím v knihovně něco
najít o kapitánovi Clydea.
Půjdu s tebou, Mary.
- Musím jít nakoupit marmeládu. - Neměl by někdo zůstat s Paddington?
O pár hodin se vrátíme.
Nemusíte mít obavy, pan Brown. Myslím, že si poradím.
Dobře, tak dávej pozor.
- Dobře. -Mějte Se! - Ahoj, Paddington.
Prosím?
- Meduľka, tady je chrabrý orel. - Co?
Zde je pan Curry.
Navrhl jsem vám abychom používali kódy. Vy jste meduľka, a já chrabrý orel. -Ano,
Ano, samozřejmě.
- Chcete mi něco sdělit, chrabrý... - Orel.
Orel.
Potvrzuji. Chlupatý netvor je sám doma.
Opakuji, chlupatý netvor je sám doma.
Jsem na cestě.
Meduľka.
Musím se dostat na střechu.
Jistě.
A pak bych vás rád pozval abyste se mnou povečeřeli.
Mám chleby s paštikou a kyselé okurky.
To zní lákavě.
- Už prošlých ale nic jim... - Pan Curry,
co ta střecha?
Clyde a Clyde a Clyde...
Oh, ne.
Už jdu!
No tak, medvěd.
Mám tu jen menší problém s lepicí páskou.
No pojď, maličký.
Slon!
Medvěd!
Skryj se!
Drahá, drahá meduľka, už jdu.
Meduľka!
Nebyla to moje vina!
A kdo jiný by tu mohl být? Vchod byl stále zamčený.
- Udělal to slon. - Jaký slon?
Mělo to hlavu jako slon a tělo hada.
- Ale chtělo mě to zastřelit. - Co si pil ze slané vody?
- Paddington, proč nám neřekneš, co se opravdu stalo? - Co?
- Nebudeme se zlobit. - Hovor za sebe.
Paní Brownová, musíte mi věřit.
Nikdy bych vám nelhal.
- Promiň ale to byla poslední kapka. - Byla to nehoda, drahý. To se stává.
Děti by měly být naše...
Paddington je to nejlepší co naše děti mohlo potkat.
Jsou šťastné.
Nač jim je štěstí když nejsou v bezpečí?
Pochop, že Paddington je ohrožuje. Děti by měly být naší prioritou.
Ale vždyť jsou samozřejmě
že jsou.
A nejhorší na tom je, že nám neřekne pravdu.
Jak tu s námi může žít když se mu nedá ani věřit.
Nevím, Henry.
Musíme si to přiznat.
Tento domov není místo pro medvěda.
Myslím, že máš pravdu.
Možná bychom ho měli odevzdat úřadům.
Ať tě nevidím!
Hloupé medvídě.
Milí Brownovi, děkuji vám velmi pěkně za to, že jsem tu směl zůstat.
Jste velmi šťastná rodina.
Odpusťte mi tu potopu a požár
a tu nehodu v spolku geografů.
Doufám, že...
Teď když jsem už od vás pryč tak se u vás všechno uklidní.
Váš Paddington.
No a nepohladí ho?
Takhle to je lepší.
On sem opravdu nepatří.
Jak něco takového můžeš říct?
Judy...
Jdu do pokoje.
- A ty jdeš kam? - Já se jdu jen
ujistit, že je v pořádku.
Vám to nedochází, že?
Co takového?
Tato rodina potřebovala toho medvěda tak jako on potřeboval vás.
No a je to.
Promiňte, bývá zde Montgomery Clyde?
Promiň, kamaráde, já jsem Monger Clyde.
Tak děkuji.
Je asi metr vysoký, na hlavě nosí velký klobouk a chodí v modrém kabátě.
A je to medvěd.
Na pátrací akci je to málo informací.
Vážně?
Je tam Montgomery Clyde?
Jsem Marjorie Clydeová, drahý.
Stále nic nového.
Pokud by tě to zajímalo.
- Kdo je tam? - Zdravím, hledám Montgomeryho Clydea.
O něm jsem nikdy neslyšel.
Ale museli jste. Prosím, byl jsem už všude a vy jste poslední...
Mazaj pryč!
A pokud se někdy dostanete až do Londýna, Tak se vám čeká velmi srdečné přivítání .
Prosím, prosím, prosím...
- Haló? - Dobrý večer. Hledám Montgomeryho Clydea.
To je můj otec.
Vážně? Toho cestovatele Montgomeryho Clydea?
Přesně tak. Je zima pojď dovnitř, hned jsem dole.
Děkuji.
Děkuji!
A je pan Clyde doma?
Obávám se, že ne.
Víš, můj otec je už mrtvý.
To je strašné...
A co si od něj chtěl?
Jednou mé tetě řekl, že pokud někdy přijedeme do Londýna, tak tady budeme vítáni.
A proto jsem doufal...
... že tu najdu domů.
Ten ti dát můžu.
Vážně?
Samozřejmě.
Takový úžasný exemplář jako ty se nemá co toulat po ulicích.
Patříš na velmi zvláštní místo.
A já o takovém místě vím.
Tak pojď, uděláme si výlet.
Preparátor
Slečna Clydeová!
Pan Curry, co tu chcete?
Našel jsem je u sloupu tak si říkám: "To je třeba využít."
Okouzlující.
A teď mě omluvte.
Kam máte namířeno?
Proč vás to zajímá?
Máte tam medvěda.
No a?
Já jen... Jen jsem si myslel, že ho pošlete do Peru
- ale... - Řekla jsem, že ho pošlu tam kam patří.
V tomto případě do přírodovědného muzea.
Ale meduľka, to je barbarské.
Pan Curry, nejsem vaše meduľka a nikdy jsem jí ani nebyla.
Cože?
Vemte si tu plevel a jděte odsud!
Jděte.
Haló?
Dobrý večer, toto je anonymní telefonát.
Zdravím, pane Curry.
Nejsem pan Curry, já jsem pan Burry.
Mám pro vás informace o vašem medvědovi.
Cože?
Co tím myslíte?
- Kdo volá, Henry? - Pan Curry se snaží měnit identitu.
- Jsem Burry! - Říká, že Paddigntona unesli!
Vítej v svém novém domově, medvěd.
Toto je katedrála znalostí.
Každý velký badatel do ní něco přinesl.
- Charles Darwin do ní přinesl obrovskou želvu z Galapág. - Dobrý večer.
- Kapitán Scott zase tučňáka Císařského z Antarktidy. - Páni.
Kapitán Cook klokana z Austrálie.
Zdravím.
Každý z těch mužů se díky tomu stal nesmrtelným.
Ale vidíš tu něco po mém otci?
Ne.
Protože když se setkal s vaším extrémně vzácným druhům
tak odmítl přinést vzorek.
Žádné vzorky?
Přátelé, to nejsou bezduché tvory, jsou inteligentní a civilizované.
Prosím vás, Clyde, říkají vlastně anglicky?
- Ne ale... - Hrají kriket?
- Pijí čaj? - Lust křížovky?
Máte svéráznou představu o civilizovanosti.
Řekněte nám kde jsou a my tam pošleme badatele po vzorek.
To vám nikdy neřeknu.
V pořádku. Nemáme na výběr. Vaši expedici vyškrtneme ze záznamů!
Montgomery Clyde, tímto dnem ruším vaše členství v našem známém spolku!
Přítomní, odvraťte obličeje.
Mohli jsme být slavní a bohatí no on to přesto
vzdal a otevřel si dětskou zoo.
Před svou rodinou dal přednost štěstí chlupatých šelem.
Přísahala jsem, že jednoho dne otcovo dílo dokončím.
A teď konečně ten den nastal.
Přesně tak. Dnes budeš vycpaný, medvěd.
Au...
Vidím ho. Rychle, nesmíme ztratit ani vteřinu.
Ale jak se dostaneme dovnitř?
- Vše je pozamykané. - Kanál. - Čím? - Kanál.
Řekla si, že se jimi dostaneme kdekoliv ve městě.
Výborně.
- Co se děje? - Mohli byste pomoci bezbranné staré ženě?
- Zmeškala jsem autobus. - Pojďte dovnitř, venku je chladno.
Děkuji vám.
Jste velmi milý.
Je to zamčené z druhé strany.
Nech to na mě.
Na co tu máš set pro malého chemika?
Dusičnan draselný a síra.
To je vražedná kombinace, tati.
Nedali byste si na zahřátí skleničku?
Rozpumpovat to srdce.
Ne, ne, ne když jsem ve službě.
Je to na vás příliš silné?
Výzva do boje. Tak dobře, jeden si dám.
Tři, dva, jedna...
- Jonathan, je v tom 50 000 voltů! - Vím co dělám.
Tak do toho.
Teď!
Ne, pojďme znovu, nebyl jsem připraven.
Je zamčené.
Co teď uděláme?
Vím co.
Henry, Henry, prosím tě nechoď tam.
Jdi tam, tati.
Někdo i tak musí jít.
A ten někdo jsem já.
Můj hrdina.
To je můj hrdina.
Já nevím.... Je to šílené.
Táta je fakt suprový.
To rozhodně je.
Vzdávám se, vzdávám.
Musím se vrátit do práce.
Počkejte, počkejte, počkejte!
Přece to tak snadno nevzdáte.
Děkuji ti.
Zvládl to.
Dobrá práce!
Paddington!
Tady jsem!
Jsi to ty, Bože?
Co?
Neboť máš hlas nečekaně podobný panu Brownovi.
Vždyť jsem Brown!
Pan Brown.
Co tam venku děláte?
Přišli jsme tě zachránit.
Opravdu?
Pan Curry nám všechno řekl. Je mi líto, že jsem ti nevěřil.
Sabotáž.
Paddington, musíš vypadnout!
Zde si!
MÍSTNOST NA VZORKU
Vzdej to!
Vzdej to, medvěd.
Nedostaneš se odtud.
- Kde je Paddington? - Nevím.
Ticho, něco slyším.
To je potrubí.
To není potrubí.
To je medvěd!
Jde na střechu!
Pojďme!
- Máme tě. - Děkuji.
Pojďme, vypadněme odsud.
Ne tak rychle!
No tak, dejte mi medvěda.
Ne.
- Nevzdáme se ho. - Paní Brownová.
Je z rodiny.
Z rodiny? Vždyť ani ne jste z jednoho druhu.
To je pravda.
Ano, je to pravda.
Když jsem poprvé Paddingtona poznal, tak jsem s ním nechtěl mít nic společného.
No moje úžasná žena mu otevřela své srdce.
A pak i mé úžasné děti.
- A teď už i já. - Henry.
Je jedno, že přišel z opačného konce světa.
Je jedno, že je z jiného druhu.
I to, že je dost posedlý marmeládou.
Milujeme Paddingtona.
A to z nás dělá rodinu.
A rodina drží spolu!
Takže pokud chcete jeho tak musíte nás sebrat všechny!
Dobře.
- Když říkám všech... - Člověka jsem ještě nevypchala ale...
Počkejte.
Nemusíte to dělat.
- Paddington! - Ne.
Ano.
Ano, to je ono. Pojď ke mně.
Mohl bych mít poslední přání?
Jaké?
Chtěl bych si dát sendvič. Mám jeden v klobouku.
Tak si ho dej.
Děkuji.
Dobrý pokus, medvěd.
Střecha světa!
Paní Birdová.
Co je?
Hej!
Nemůžete dávat větší pozor?
Ale zavři ten zobák.
Paní Birdová.
Zachránili jste mě.
Paddington!
- Haló? - Ahoj, tati!
Zdravím, pan Brown.
- Už jsi doma? - Ano.
To je překvapení.
Dnes si přišel brzy.
Dnes to bude výjimečné.
Ještě trocha cukru.
Podívejme na to.
- Ahoj, Judy. - Ahoj, tati.
Tak kamarád, co vaříme?
Marmeládu, pan Brown.
No tak, ochutnejte.
Je velmi lahodná.
Jeden sendvič obsahuje všechny vitamíny, které medvěd potřebuje na celý den.
Takže to znamená, že už nemusím jíst zeleninu?
Řekl medvěd, ne chlapec.
- Pojď, Jonathan. - Děkuji, Judy.
Judy.
Neviděl někdo...
Aha, děkuji, paní Birdová.
Každý domov by měl mít Marmeladova den.
A medvěda.
Zejména medvěda.
Domů.
Milá teta Lucy,
promiň, že jsem nenapsal dřív, ale událo se tolik věcí.
Dokonce jsem našel cestovateľovu dceru.
Ale chtěla mě vycpat , tak ji paní Birdová shodila ze střechy.
Militantka Clydeová...
Soud usoudil, že by jí vězení Nepomohlo, tak ji namísto
toho poslal provádět veřejně prospěšné práce.
Ne, prosím, leccos jen ne tohle!
... v zoologické zahradě.
Pohni ty smraďoška!
Ten smrad nejde ze mě!
Ve windsorské zahradách se život naprosto změnil.
Paní Birdová říká, že je to kvůli tomu, protože věci se daly konečně do pořádku.
Zjevně to pomohlo i její kolenům.
Judy se už necítí tak trapné a dokonce jí ukázala Tonyho.
- Ne, že něco řekneš. - Samozřejmě, že neřeknu.
- Ani se mě nedotkneš. - Nikoho se nedotknu, drahoušku.
- A nerozplačeš se! - Nerozplačem.
Ale je to velký nápor citů.
Ty to všechno zpracovává jinak než já, drahoušku.
- Já vím. - Pojď.
Mami, tohle je Tony.
Vítej v rodině.
Mami!
Promiň, promiň, nepláču.
Henry?
Omlouvám se za ni.
Je divná.
Ale to jsme všichni.
Dáte si čaj?
Ne?
A pan Brown pomáhá Jonathanovi sestrojit obrovskou raketu.
Jsi si tím jistý, tati?
Jonathan, pokud chceme toto žihadlo poslat do vesmíru, tak potřebujeme všechen nitroglycerin.
Přestože Jonathana trochu znepokojuje otců přístup k bezpečnosti.
Houston, asi máme problém.
Paní Brownová říká, že zde v Londýně jsme každý jiní.
Ale to znamená, že si zde každý může najít své místo.
Myslím, že má pravdu.
Přestože nevypadám jako ostatní, tak se tu cítím jako doma.
Nikdy nebudu jako jiní lidé.
Ale to je v pořádku.
Protože jsem medvěd.
Medvěd se jménem Paddington.
No pojď, Paddington.