NORSK TEKST OVERSATT AV LEOGATE1968...
VANN-SØKEREN
INSPIRERT AV SANNE HENDELSER.
5 minutter, Major?
Vi venter på solen.
Hent kikkerten min fra gropen min.
Men Kommandør...
Gjør det!
20 DESEMBER 1915, GALLIPOLI, TYRKIA.
Allah Akbar!
Hold dere tilbake.
En felle?
Flytt dere! Flytt dere! Flytt dere eller dø!
Troløse bastarder.
"DITT TREKK ABDUL"
ANSAC'ene trekker seg tilbake!
ETTER 7 MÅNEDER MED KAMPER, EVAKUERER ANSAC TROPPENE.
Jeg kunne ikke finne kikkerten, Kommandør.
Jeg hadde dem med meg, jeg var ikke klar over det, beklager.
DET NORDVESTLIGE VICTORIA, AUSTRALIA.
4 ÅR ETTER KAMPEN OM GALLIPOLI.
Jeg tror vi er nærme, kompis.
Jeg tror vi er veldig nærme.
Jeg sa det til deg at det var vann her, gjorde jeg ikke?
Sa det til deg.
Lizzie?
Er alt i orden?
Arthur har slitt ut
tåen på støvelen sin igjen.
Hvordan får han det til?
Guttene er allerede i sengen.
De venter på at du skal lese for dem.
- Jeg er helt utslitt, Lizzie. - Åh, kom igjen.
Du vet at det er deres høydepunkt for dagen.
'Prins Hussain snakket til mannen
og spurte ham hvorfor teppet han ønsket å selge
var så dyrt,
og sa, "det må være laget av noe
ganske spesielt."
Selgeren svarte,
"Min Prins, din forbløffelse vil bli
enda større når jeg forteller deg at det er magisk.
Hvem som enn sitter på teppet, lukker øynene sine
og sier det magiske ordet 'Tangu'
vil bli transportert opp i luften på et øyeblikk.
Hvor hans hjerte enn måtte ønske å være."'
Jeg traff vann på 4,5 meter.
Litt grumsete, men godt trykk.
Med vann vil vi være i stand til
å ha dyr i den dal enden.
De skrapte ikke en gang gjørmen av den.
Det har gått 4 år, Liz.
Du er så smart.
Du kan finne vann
men du kan ikke en gang finne dine egne barn.
Hvorfor kan du ikke finne dem?
Du mistet dem!
Kom igjen, Art!
Du vil ikke vinne noen medaljer der oppe, kompis!
Ja, det er to timer tilbake til Rainbow,
vi må komme oss avgårde!
- Oppfattet du det? - Jada.
Jeg tror jeg har forstått det nå, far.
Arthur...
Passe på mine brødre og holde det jævla hodet mitt nede.
Jeg vet.
- Elsker deg, far. - Vi ses, far!
Lizzie?
Lizzie!
Lizzie?!
Lizzie!
Du må forstå, at i rettferdighetens navn,
så kan jeg ikke begrave din kone i vigslet jord
om jeg trodde at hun hadde tatt sitt eget liv.
Vigslet grunn er Hans lovnad til de trofaste.
Hun falt nedi og druknet, så din samvittighet er ren.
Tre sønner drept.
Det var litt av en ildprøve for Eliza.
Som boken om Job lærer oss,
Gud skaper disse prøvelsene for en grunn.
Mange familier i distriktet har hatt lignende ofringer
for kongen og landet.
Du forstår, du har en bitterhet når du kommer inn her,
og stiller krav.
Du har ikke vært innenfor dette stedet på 4 år,
du har ikke vært å skriftet,
du er ikke annet en fortapt for Gud.
Ja.
Og du og Gud kan fore meg til grisene for min del.
Men du kjente denne kvinnen.
Hun var her hver eneste søndag.
Jeg gravde graven, jeg laget kisten,
alt jeg ber deg om å gjøre er å si noen ord
og kaste litt jord.
Den vognen du har...
...ville blitt en nyttig fordel for samfunnet vårt.
Et offer til Gud.
Vel, Han kan like godt ta den også.
Jeg skal finne dem, min kjære.
Jeg skal finne dem og jeg skal bringe dem hjem til deg.
Nesten der.
Takk.
Ikke nå. Senere. Takk.
Så vi trenger eskorte i vårt eget land nå.
Hvorfor bringe oss tilbake til dette stedet?
Major Hasan Bey for å treffe Oberstløytnant Hughes
- ved krigsgravene. - Vi vet hvem han er, kompis.
Kom igjen.
Den kongelige gravstedsenheten Gallipoli 1919.
For fire år siden ville de ha gitt meg en medalje
for å skyte den bastarden.
Oberstløytnant Hughes,
kan jeg få presentere Major Hasan Bey.
Major Bey var Kommandør av..
Bare Major Hasan.
- Bey mener bare mister. - Ja. Selvfølgelig.
Mr. Bey ga guttene deres et helvete ved Lonesome Pine, Sir.
Vi vet alle hvem Major Hasan er, Løytnant. Takk.
Merhaba. Hosh geldieniz.
Hosh Bulduek. Turkce biliormusunuz?
Engelsk?
Jeg ser at du endelig har tatt halvøyen.
Ja.
Tapte slaget, vant krigen.
Vel, Sersjant Tucker her
vil vise deg din innkvartering.
Kanskje når du har fått hvilt litt, så kan vi møtes i mitt telt?
- Takk for det. - Denne veien.
Mens jeg er her så tenkte jeg å gjøre nytte for meg.
Om du har noen hester som trenger litt å gjøre,
så kanskje jeg tar en ridetur.
Forhåpentligvis noe med litt futt i.
Sersjant Tucker, utstyr Løytnant Greeves
med Widowmaker.
Hun kunne trenge litt trim.
Med glede, Sir.
Så, vi har allerede begynt å arbeide i dette området,
i Nek, ned til Høyde 971.
Jeg antar de informerte deg skikkelig ved krigskontoret.
Vi ville sette stor pris på deres hjelp med å lokalisere våre døde.
Deres døde?
Mistet over 10,000 ANSAC'er her på Gallipoli
og vi vet fortsatt ikke hvor halvparten er.
Noen ble gravlagt skikkelig
men mange av gravene er gått tapt, overgrodde
eller vasket vekk, eller at korsene deres ble brukt
til bålbrenning etter at vi evakuerte.
Gjorde retrett.
Var du her?
Første hest med lys.
Hva behøver du fra meg?
Vel, området har endret seg,
men du kjenner området bedre enn noen annen.
Jeg håpet du kunne hjelpe oss
med å lokalisere de kompaniene vi mistet sporet av.
Vi kan begynne i morgen tidlig.
Vi mistet 70,000 menn.
Her.
ved Atanakkale.
For meg så er hele dette stedet en eneste stor grav.
Jeg vet ikke hva dere gutter klaget så fælt om.
Dette er jo rett og slett en Edens hage.
Om troppene dine hadde tatt denne høyden den første dagen,
så ville det ha vært over for oss.
Hvor nærme kom vi?
Dit.
Vær så god, sir. Din Edens hage.
Joshua? Hvor er guttene?
Ed, Henry, la oss dra hjem.
Løp!
Kom igjen, Ed!
Gutter?
Gutter?!
Art!
Ed!
Kom deg ned!
Det er ok, gutter. Det er ok.
Fint gjort av deg, Art, for ikke å etterlate dine brødre.
Hei, Ed, hva er det magiske ordet?
Det som kan få det magiske teppet til å fly?
- Tonga? - Tangu, din Wombat.
Der er rett - Tangu.
Kom igjen, kryp sammen. Hold dere samlet, lukk øynene deres.
Ed ser, far.
Ed, lukk øynene dine.
Det virker bare om øynene dine er lukket.
Ok gutter, la oss komme oss bort herfra. Sammen.
Tangu!
Istanbul, 3 måneder etter å ha forlatt Australia.
Stikk av, begge to.
Gå vekk. Nei.
- Nei? - Nei.
Det du enn måtte ønske, kan min mor lage.
Varmt vann, ingen tyskere.
Nei. Kom deg vekk.
Vakkert hotell.
Beste rommet.
Jeg drar til Gallipoli.
- Hvordan kommer jeg meg til Gallipoli?
Jeg ønsker å dra til Gallipoli.
- Mister? Mister? - Gallipoli.
Kom til vårt hotell.
Vakkert hotell. Vakker utsikt.
Alt det du måtte ønske, kan min Anne lage.
Kanskje du can hjelpe meg. Jeg skal til Gallipoli.
Nei, det skal du ikke.
Ingen drar dit uten tillatelse.
Du må dra til det Britiske Krigskontoret
- i Sultanahmet. - Hvor?
- Sultanahmet. Vi drar! - Gammel by.
Og... jeg ville holde et øye med bagen din om jeg var deg.
Hendige små jævler.
Mister! Mister!
Hvor skal du?
Lille jævel.
Gi meg den bagen, din lille jævel.
Se, vakkert hotell.
Rene laken, varmt vann, ingen tyskere.
Mamma, mamma, jeg fant en utlending.
Min smarte lille mann. Jeg kunne spise deg opp.
Hallo.
Jeg, ... jeg trenger et rom.
Er du fra England?
Nei.
Nei, jeg er fra Australia.
Jeg beklager, Orhan har gjort en feil.
Vi har ingen rom.
Sønnen din dro meg halvveis gjennom denne forferdelige byen.
Nei, nei, nei, nei. Gutten hadde rett.
Vårt beste rom er nå ledig, Mister...?
Connor. Joshua Connor.
Jeg vil ikke ha ham her.
Vi har ikke luksusen med det å velge.
Du er meget velkommen, Mr. Connor.
Rommet er ovenpå.
Frokost er kl 08.00.
Vil du at hun skal bringe deg litt te?
Nei. Nei takk.
Men sønnen din nevnte at det kunne være litt varmt vann.
Det er skamfullt å lyve.
Du er en bortskjemt mammagutt.
Nei, det er greit. Jeg må ha misforstått.
Vær så snill, vær så snill. Det er hans plikt.
Tusen takk.
Dette er rommet ditt.
Det ser ut til at du vet hvor alt er.
Hva om du i morgen tar meg med til krigskontoret?
- Jeg skal betale deg. - Ja, det vil du.
Far, stopp!
Stopp! Stopp! Stopp!
Vi har ikke drept den ennå, far!
Håndklær for deg, Mr. Connor.
Jeg forbereder et varmt bad for deg nede i gangen.
Det vil ta litt tid.
Min sønn er ingen løgner.
Han ser ut til å være en meget ressurssterk gutt.
Det er han. Veldig ressurssterk.
Har du barn?
Ja.
Tre sønner.
Hva selger de?
De selger ingenting, Mr Connor.
Det er et kall for bønn.
Guide boken din er utdatert.
Jeg kom ikke hit for å se meg omkring.
I det minste så skulle du besøke den Blå Moskeen.
Den er også i min 'forferdelige by',
det er et vakkert sted for å finne Gud.
Jeg kom ikke hit for ham heller.
Jeg er på vei til Gallipoli.
Du mener Atanakkale.
Det er ikke noe annet der enn spøkelser.
Min sønn, han kan ikke hjelpe deg i morgen.
Han behøves her.
Ta badet ditt og kom tilbake.
Jeg beklager å måtte informere deg om
at vi skriver ikke ut sivile reise-tillatelser til Dardanelles.
Det er fortsatt en sensitiv militær sone.
Faktisk så har våre venner, Grekerne gjort ting
enda mer kompliserte
ved å invadere Tyrkias vestkyst.
Det vil gå litt tid før vi får orden i dette kaoset.
Arthur, Henry og Edward Connor.
Alle gjorde tjeneste i den 7 AIF Bataljonen.
De vervet seg sammen.
Og de døde sammen. Alle drept på en dag.
7 August... 1915, ved Lone Pine.
Ja. Vi har den kongelige gravenheten
på halvøyen i dette øyeblikk.
De har en enorm oppgave foran seg.
Du må forstå at
disse mennene på Gallipoli, de er eksperter.
Alt jeg trenger fra deg er et papir og et stempel
som sier at jeg kan dra dit.
Jeg kan bare ikke, Mr Connor,
selv om det var min innstilling.
Jeg kan finne dem.
Hvordan kan du i det hele tatt tro at du kan gjøre det?
Vet du hva hæren brukte å gjøre
med de rangerte og registrerte døde
etter Waterloo, Krim, Khartoum?
De ville grave et enormt stort blodig hull
og rake alt nedi sammen med noen håndfuller med kalk.
Ingen navn. Hester, muldyr og mennene.
Alt forvandlet til gjødsel.
Dette er den første krigen der ingen har brydd seg en dritt.
Mine gutter bør være gravlagt hjemme,
ved siden av sin mor.
Dra hjem, Mr. Connor.
Tyrkisk nasjonalist samling.
Kom dere ut Englendere! Kom dere ut Englendere!
Kom.
Har dere bygninger som dette, der hvor du kommer fra?
...men han ga ikke opp.
Han fortsatte å kjempe i tre dager.
Han betalte meg 24 piastas, og kjøpte denne til meg...
Jeg fortalte deg at min sønn har en jobb å gjøre her, Mr Connor.
- Åh, jeg... - Han er ti år!
Hva forventer du at han skal si?
Gi ham pengene tilbake! Men mamma!
Gi dem tilbake!
Behold dem. Det er vår hemmelighet.
- God morgen. - Mr. Connor.
Vil du ha litt frokost?
Gjerne.
Jeg er overlykkelig for ditt besøk, professor.
Jeg undersøkte akkurat Sultan Mehmet's hemmoroider.
Jeg-jeg beklager, jeg forstår ikke.
Herregud, du skulle sett størrelsen på de tingene...
...og de var lekk.
Hva sier han?
Øh... min far håper du liker din frokost.
Du ville vel tilfeldigvis ikke ha... ha et kokt egg?
Jeg kan ikke holde ut i det rommet lenger.
Det brukte å være så fylt med latter.
Livet din far lovet var bare et speilbilde.
Du kan ikke late som om du er Europeer mer.
Orhan, gå og finn et egg til meg.
Du er en Ottomansk kvinne.
Det er på tide og oppføre seg som en.
Du vet hva som er forventet av deg.
Du må gjøre det som er riktig...
...om kun bare for guttens skyld.
Å fjerne det juggelet vil kreve en delikat hånd...
...vil du assistere meg?
Takk skal du ha.
Så, hvor er hans kone?
Hvordan skal jeg vite det, far? Spør ham om du er interessert.
På Engelsk. Han forstår ikke noe annet.
Engelsk?
Hm... din kone, han spør hvor hun er.
Hun er død.
Og dine sønner?
Jeg kan se det i hans øyne.
Uten papirer, kan du ikke dra til Gallipoli.
Ta fergen til byen Chanak,
og finn en fisker.
Om du betaler ham nok, så vil han frakte deg over stredet.
Han behøver ingen Britiske tillatelser.
Takk skal du ha.
Mr. Joshua!
Vær så snill og finn min pappa i Atanakkale.
Be ham om å komme hjem. Anne trenger ham.
- Er dette din far?
- Hvem er mannen i hotellet? - Min onkel.
Jeg skal se etter ham.
Du får ham hjem!
Så, hva gjorde du før krigen?
Dette er det Ottomanske Riket.
Det var ingenting 'før krigen'.
I et annet liv, var jeg en arkitekt.
Jeg var en sivilingeniør.
Sir? Venter vi selskap?
Hvem de enn er, bring dem til teltet mitt.
Sersjant, ta med noen karer og bli med Løytnant Greeves.
Sir.
Mr. Connor, jeg er litt i villrede her.
Du dro fra gården din,
du dukker opp uanmeldt
på dette stedet av grusomheter... ...og for hva?
Gallipoli er 13 kvadrat- kilometer av kollapsede skyttergraver,
bombe kratere, piggtråd,
og flere ueksploderte granater og kanonhylser
enn det er småstein på stranden.
Det er ikke trygt.
Jeg vet den eksakte datoen da mine sønner ble drept...
...ved Lone Pine.
Det er et kart, og det siste som er skrevet
i hans dagbok den 7 August.
Vær du trygg, jeg skal sette navn
ved siden av hver eneste mann her ute,
inkludert dine sønner.
Jeg beklager, men du kan ikke bli her.
Tucker, eskorter Mr. Connor tilbake til hans båt.
Dine sønner?!
- Sir, middag. - Kom inn, Dawson.
Legg latterhullet rundt dette, sir.
Nam-nam, grisens ende?
- Sir.
Det er noe du kanskje har lyst til og se.
Faen.
Vil du at jeg skal arrestere ham, sir?
Og så hva?
Ta med litt mat ned til ham. Og et teppe.
Er alle sammen så stae?
Ja, det er snakk om nasjonal stolthet for dem.
Du ville ha gjort det bra der
- Ikke noe svømming? - Nei.
Hva vil du gjøre med gårdbrukeren?
Det går et forsyningsskip tilbake til Konstantinopel om to dager.
Kanskje vi kan hjelpe ham til den tid kommer.
Vet du hva sjansene er for å finne guttene hans.
Vi har dagen da de ble drept.
Jeg kjenner området.
Ja, vi begge kjenner det, men hvorfor forandre alt
for en far som ikke har noe han skal ha sagt?
Fordi han er den eneste faren som kom for å se.
Sersjant!
Endring av planen.
Hvem er Tyrkeren?
Hasan, snikmorderen.
Så oss komme, så oss dra.
Den kjøteren knertet halve av bataljonen min.
Han kan ha drept guttene dine. Vi er alle bestevenner nå.
Jeg får lov til å servere ham frokost hver eneste morgen.
Ikke vær bekymret, Mr. Connor. Abdul's, ikke vår.
Dette var frontlinjen vår, her.
Dere var der. Maskingeværer her, maskin geværer her.
Og en til der.
Vi kunne se dere. Så mange blå øyne.
Mashallah.
Det er meget heldig i Tyrkia og ha blå øyne.
Overalt, untatt her.
Hør etter, gutter! Hør etter!
Vi må bevege oss opp på den venstre siden!
Hold hodene lavt, press fremover! Nå!
Kom dere rett opp i nesene på de idiotene!
Vi skal ta den skyttergraven i kveld!
De kaster steiner, gutter!
De er tomme for ammunisjon!
La oss ta de jævlene!
Alle samtidig!
La oss gjøre det. La oss gjøre det, kom igjen!
Dere kom inn fra to sider - her og her.
Vi bygget et tak for å beskytte oss mot kanonild.
Men isteden laget vi en felle for oss selv.
Innenfor var det bajonetter, kniver, hender, tenner.
Det var så mørkt og nært,
at vi ikke så hvem det var vi traff.
Tre dager.
Vi stoppet bare
fordi vi ikke kunne klatre over kroppene.
Så lenge som Allah lar meg få puste,
ikke la meg få oppleve noe sånn som de dagene igjen
- Er du ok, Artie? - Stikk av, dere to!
La meg være!
Ja, greit, kompis! Hva du enn har lyst til!
Forlat meg!
Nei!
De er rett her.
Sir.
Det er din sønn. Edward.
Nei, jeg ville ikke.
De jævlene henrettet ham.
Han ga ordrene om å ikke ta fanger.
Han drepte de syke, han skjøt de sårede.
Ett skudd gjennom hodet, det var sånn de gjorde det.
Spesielt ham. Han drepte din sønn.
Han ga dem ingen mulighet, det var det han gjorde.
Stopp ham!
Jeg sa stopp ham!
- Ta det rolig, Sersjant. - Du drepte sønnene mine!
Du sendte dem, Mr. Connor. Dere invaderte oss.
Ta ham vekk herfra. Sett ham under vakthold.
Jeg beklager så meget.
Han har to sønner til. Vi bør fortsette å lete.
Krigen er over, Sersjant.
- Vi fant Henry. - Liggende ved siden av ham.
Hvordan på Gud's Jord visste du at de ville være der?
Men du har ikke funnet Arthur ennå.
Nei, vi har finkjemmet det området nøye.
Vel, han ville ikke ha forlatt sine brødre, så ham må være der.
Vi gir Henry og Edward en anstendig begravelse i morgen.
Jeg lovet deres mor at jeg ville... finne dem og...
..og bringe dem hjem.
Dette er deres hjem nå. Det er ikke fiendtlig område lenger.
De er blant venner,
antageligvis de nærmeste de noen gang har hatt.
La dem være, så vil de alltid være.
Ta dem med tilbake,
så er de bare et par døde karer på gravstedet.
Hun ville at de skulle bli begravet i vigslet grunn.
Hvor mye blod behøver du for at det skal bli hellig?
Du vet vel at vi mistet over 2000 menn
på de fire dagene ved Lone Pine?
Tyrkerne mistet over 7000.
Vi tok ikke så alt for mange fanger heller.
Jeg vet ikke om jeg noen gang vil tilgi noen av oss.
"Prinsen lukket øynene sine
og sa Tangu.
Han seilte gjennom natten til sin fars land.
Mens teppet landet mykt
på plenen til det kongelige palass,
sank Sultanen ned på sine knær,
salte tårer rant nedover hans kinn.
Mens han omfavnet Prins Hussein, skrek han ut, "Min sønn.
Min sønn.
Etter alle dine rike eventyr...
..så har det magiske teppet bragt deg
på de fire vindene til dette...
..ditt hjem."'
Ditt telegram...
En hel dag bortkastet...
...stående i kø...
...og drikke dårlig te.
Jeg hører at det er et bordell i nærheten av postkontoret.
Åh, javel...
Jeg tror jeg har hørt det også.
Grekerne har tatt Smyrna.
Britene stod bare og så på.
Vi må gjøre noe.
Selvfølgelig.
Hvis ikke så vil Britene bestemme hvor mye av landet vårt vi får beholde.
Hvorfor bryr du deg så mye om denne gårdbrukeren?
Han har jo lyst til å drepe deg.
Tilgi meg for min pågåenhet.
Major Hasan, jeg vil be deg om unnskyldning
for mitt utbrudd.
Det finnes en Persisk talemåte; må du leve lenger enn dine barn.
Det høres ut som en velsignelse,
men det er den verste forbannelsen
man kan plassere over hodet på en mann.
Jeg fikk denne listen sendt fra Istanbul.
Dette er ditt familienavn.
Hva slags liste er dette?
Om dette er din sønn, så ble han tatt til fange.
Han døde ikke her. Han dro fra Atanakkale. I live.
Hvorfor sørger hun ikke?
Ayshe later som om min bror fortsatt er i live.
Jeg er forberedt på og ta henne som min andre kone.
Fatma er enig, jeg har råd til det.
Joshua Bey.
Hallo.
Fant du min far?
Nei.
Beklager, forstyrrer jeg? Er det hans bursdag?
Nei, hans Sünnet (Omskjæring).
Åh, svarte helsike. Det er en personlig ting.
- Nei! - Unnskyld.
Har du lyst til å se arret mitt?
Åh, ellers takk, kompis. Nei.
Du har gjester.
Velkommen tilbake til Stamboul, Mr. Connor.
- Du er alltid velkommen. - Takk for det.
Mine dypeste beklagelser, Major.
Admiral Calthorpe må nok utsette møtet med deg til en annen dag.
Kanskje neste Tirsdag? Passer det?
Ja. Om din Admiral også kan utsette møtet med Grekerne.
La oss ta oss av grekerne
gjennom passende diplomatiske kanaler.
Ikke la oss få en ny krig.
Det er den samme krigen. Den er ikke avsluttet.
Major Hasan, kan du fortelle meg om den...
Nei. Jeg har sluttet å hjelpe.
Mr Connor, har du passet ditt?
Du fikk spesielle ordrer om å ikke dra til Gallipoli.
Jeg er ikke i hæren din.
Alt jeg trenger og få vite er navnet på fangeleiren
de sendte sønnen min til.
Om sønnen din ikke dro hjem,
så er den triste realiteten, at han er død.
Dette var det Ottomanske Riket,
et av de største rikene verden noen gang har sett,
og i det siste så har det blitt delt opp.
Bolsjevikene, vil ha Svartehavet.
Franskmennene og Italienerne, de vil ha Egeerhavet.
Og nylig, i Anatolia,
hvor fangeleirene var sånn tilfeldigvis,
holder Tyrkerne og Grekerne på og gjøre stedet
om til et komplett og fullstendig blodbad.
Så hvor i Guds navn, i all denne galskapen
vil du at vi skal begynne å se etter din sønn?
Du sa at fangeleirene var i Anatolia?
Hvem vil ha de opplysningene? Den Tyrkiske hæren?
Leirene er borte. De er alle borte.
Og det er du også.
Løytnant, vis Mr. Connor ut.
Jeg kommer til ditt hotell, kl. 0400 på Torsdag,
med passet ditt og en billett hjem via Calcutta.
Med komplimenter fra den Britiske Hæren.
Vi vil forsikre oss om at du ikke mister den båten.
Har du i det hele tatt tenkt på og spørre deg selv, mann -
om din sønn er i live, ville han da ikke helt enkelt bare dra hjem?
Mr. Connor, vær så snill.
Min bror døde på den blodige halvøyen.
Min forlovede jobber for Røde Kors her.
Om det skulle være til noen hjelp, så kan jeg arrangere et møte.
Det ville vært meget hjelpsomt, tusen takk.
Vel, Mr, Connor, jeg tror at du
kan finne veien ut herfra selv.
Lykke til.
Takk igjen.
Major Hasan? Jeg må snakke med Major Hasan.
Han fulgte etter deg hele veien.
Han vil få oss alle hengt.
Ingen vil fortelle meg hvilken fangeleir
de sendte min sønn Arthur til.
Hæren din må vel ha opplysninger om det? Vær så snill, jeg er i en blindgate.
Da er vi nå på det samme sted.
Jeg sa det jo til deg, at jeg kan ikke hjelpe deg mer.
Du må aldri komme tilbake hit, Mr. Connor.
Bring ham tilbake til hans hotell.
Lar du ham leve så setter du oss alle i fare.
For hva? Tilgivelse? Forsoning?
Du var der.
Noen ting bør aldri bli glemt.
Bli med meg.
Han er kjekk, synes du ikke?
Stor, sterk.
Jeg tenker ikke på andre menn. Jeg er gift.
Nei, selvfølgelig. Han har utstyret i orden der, Ayshe Hanim.
I behov for øvelse, men alt er der.
Anne, Joshua Bey blir med oss til cisternen.
Nei. Det er bare du og jeg i dag. Spesiell behandling.
Jeg beklager, Mr. Connor, dette er ikke mulig.
- Det vil ikke være passende. - Jeg forstår.
Neste gang.
Mamma, vær så snill!
Åh! Mr. Connor...
Kanksje om du kunne følge etter 20 skritt bak,
så vil det ikke være noen skam.
Jeg vil hente hatten og frakken min.
Vet du at der jeg kommer fra, mitt hjem?
Noen ganger så regner det ikke fra tre til fire år om gangen.
Vi må finne vann
som har falt ned i sprekker i jorden.
Hvordan finner du det under jorden?
Vel, det er et triks. Du må føle det.
Og du har følt det hver eneste gang?
Nei. Jeg har gravd mange brønner
som bare viste seg å bare være hull.
Jeg skal vise deg.
Jeg har noe som tilhører deg.
Orhan spurte meg om jeg kunne finne din ektemann.
Jeg hater det bildet.
Turgut er en musiker, aldri en soldat.
Hvor lenge var du gift?
Jeg er gift.
12 år.
Min mor hadde arrangert for meg å bli gift med en annen.
Men min far kjempet mot henne.
Han sa til henne, "Hvorfor vil vi at vår datter
skal bli like ulykkelig som oss?"
Det er ikke lett å gifte seg for kjærlighet her.
Kanskje min mor hadde rett.
Turgut var gal.
Ubetalte regninger som var stablet til taket, musikk til alle tider,
fester, late venner.
Jeg savner kaoset.
Jeg skulle ønske at min mor hadde arrangert mitt ekteskap.
Elsket du ikke din kone?
Åh, jeg forgudet henne.
Jeg var bare så dårlig til å kurtisere,
jeg tror hun bare giftet seg med meg på grunn av utålmodighet.
Men det var lykkelig.
Meget. Helt til guttene ble savnet.
Det er godt å vite hvor de er.
Ikke savnet eller navnløse lenger.
Jeg ble fortalt at min eldste sønn ble tatt til fange.
Så han er i live?
Jeg vet ikke.
Men du har håpet.
Håp er en nødvendighet der jeg kommer fra.
God natt, Mr. Connor.
God natt.
Ayshe, du vet hva som er forventet av deg.
Først må du observere den tradisjonelle sørgingen...
...og så kan vi bli gift.
Du må gjøre det som er riktig...
...om kun bare for guttens skyld.
Omer vil komme til deg hver tredje natt.
Jeg vil komme i kveld og vi vil fortelle det til Orhan.
Gi meg en dag til.
Jeg vil fortelle det til ham selv.
På min egen måte, vær så snill.
Ta vare på deg selv, din skjebne er der inne.
Det er bare et dumt bondespill. Du må drikke det først.
Nå venter vi.
Vi avgjør alt her med kaffe. Forretninger, ferier.
- Til og med våre ektemenn. - Og det virker?
Når to familier kommer sammen
for å arrangere et ekteskap,
så serverer den unge jenten kaffe til dem.
Om den er søt, så aksepterer hun.
Om den er bitter, kom dere ut.
Jo mer sukker, jo dypere kjærlighet.
Det er alt bare noe bondeprat.
Du er ikke kledd i svart.
Før jeg er sikker på at Turgut er død, så kan jeg ikke...
Tar du meg for å være en idiot?
Hva, nei...
Vi vet det begge to.
Alle, unntatt Orhan vet det.
Min bror er i himmelen.
Jeg er ikke klar for å gifte meg igjen.
Du kom til mitt hus og vi ble enige.
Du vil vanære meg foran hele familien.
Dette ekteskapet er ikke for din skyld. Det er for Orhan.
Han vil bli min sønn.
Jeg har en plikt ovenfor min bror.
Dette er ditt vis.
Nei, dette er ditt vis.
Orhan, kom hit!
Nei!
Din stolthet har gjort dette.
Vær så snill ikke sånn som dette.
Hva har jeg gjort?
Ingenting min engel, gå herfra.
Din far har vært død i fire år.
Din mor har løyet for deg.
Ikke hør på ham.
Din far er en helt.
Vær stolt.
Mamma!
Det er derfor Gud ikke har sjenket deg en sønn.
Du vil aldri få ham.
Du vil aldri få meg... eller dette stedet.
Du er ikke noe bedre enn horen ovenpå.
Bli her.
Stopp! Stopp, din tosk! Dette er ikke noe du har noe med!
Dette er hva du vil ha? Fienden?
Det har ingenting å gjøre med ham!
Min bror var en idiot! Du gjør skam på vår familie!
Dette rasshølet forstår ikke et eneste ord av språket vårt.
Gå! Gå, du må dra herfra nå!
Du har krenket hans ære, han vil aldri tilgi dette!
- Han slo deg! - Jeg slo ham!
Du skjønner, du forstår ingenting.
Du vil aldri forstå!
Jeg trodde at jeg gjorde den rette tingen.
Ja. Ja, du og dine sønner og dine hærer,
alle bare gjør den rette tingen!
Alt dere gjorde var å rane Ohran for sin far
og etterlot meg med valg som dette!
Men vær så snill, la meg få hjelpe.
Så nå vil du redde oss.
Jeg mente det ikke på den måten, Jeg oppdro tre gutter.
Og hvor er de nå?!
Dette er ikke din verden. Dra hjem, Mr. Connor!
Du behøver ikke å dra. Hun blir sint på meg hele tiden.
Du ville blitt en god ambassadør, Connor Bey.
Kjenner du ham? Denne mannen har vanæret min familie!
Mine ordrer er å ta ham med til Major Hasan.
Kom hit, Connor.
Først skal vi lære ham en lekse om ære.
Alle fire av dere?
Har du lyst til å kjempe? Vi er fortsatt i krig. Slå deg sammen med nasjonalistene.
Kom igjen.
Jeg fant din sønns navn på en liste med sårede.
De tok ham fra Atanakkale til en leir i Afyon.
Etter Afyon vet vi ikke mer. Vinterne er harde.
Hva, mener du at han døde der?
Ingen flere opplysninger. Vi er Ottomanere, ikke tyskere.
I morgen vil du være ombord på en båt, tilbake til Australia.
Jemal og jeg vil reise mot øst, til Ankara.
Mustafa Kemal samler den Nasjonalistiske hæren der.
Vi vil dra gjennom Afyon.
Jag skal spørre om noen husker din sønn.
Kan han fortsatt være i Afyon?
Nei.
Som en soldat, som en far,
så sier jeg deg, at det er langt forbi tiden med bønn.
"Den usynlige vinden sveiper gjennom verden...
...minnes Gud så mye at du er glemt".
Mustafa Kemal!
- Hvem skåler han for? - Tyrkias fremtid.
Se på ham.
Han er den verste sersjanten i hele den Ottomanske hæren.
Tre ganger har jeg reddet livet på denne mannen.
Ikke en eneste gang i kamp.
Se på ham, som en hane
med stor bart og gullknapper.
"Jeg elsker min kone, jeg elsker mine barn,
Jeg har en stor stokk i rasshølet mitt."
I kveld, dreper vi denne mannen med melk fra løven.
- Serefe. Glem. - Serefe.
Serefe.
Første Australieren jeg har møtt - som jeg ikke trengte å skyte på, og å snakke med -
var en tyv,... ved Lone Pine.
Denne mannen viftet med en hvit duk,
roper ut og går tvers over ingenmanns land.
Han bærer på noe.
1000 våpen sikter på ham. 2000 øyne. Men han går.
Han kommer frem til oss og slipper en av våre sårede ned i våre hender.
Vi delte en sigarett og så gikk han tilbake.
- Ingen skjøt på ham? - Jeg skulle ha gjort det.
Det er ikke før han hadde kommet seg tilbake, at det går opp for meg
at han hadde stjålet sigarettene mine.
Og lighteren min.
Mr. Connor.
Jeg beklager om jeg forstyrret deg. Om jeg bare kunne hente vesken din.
Selvfølgelig. Orhan satte den på rommet ditt.
Jeg ønsker og få unnskylde for alt det jeg sa.
Jeg var sint. Jeg mente ikke noe med det.
Jeg er den som bør be om unnskyldning.
Du har rett, Jeg fylte hodene deres med heroisk tull.
Gud, Konge og fedreland.
Det var jobben min å styre guttene mine inn manndomsalderen.
Og jeg feilet dem.
Jeg måler en mann på hvor mye han elsker sine barn,
ikke for hva verden har gjort med dem.
De kommer hit for meg i morgen tidlig.
Vel...
Du kan ikke reise på en tom mage.
Nei!
Mr. Connor!
Mr. Connor! God morgen. Kom ned hit, vær så snill.
Vi har en lang spasertur ned til havnen.
Løytnant, om du kunne være så snill å gå ned til havnen
og snakke med kapteinen, og forsikre deg om at han holder igjen båten.
Takk skal du ha.
Jeg så ham, jeg så ham tydelig. Han er ikke død.
- Du kan ikke dra tilbake. - Nei.
Connor!
Kom igjen.
Spark inn den jævla døren!
Connor!
Gå opp og over taket. Du kan komme deg til bymuren.
Flytt deg!
Hvor er Joshua Connor?!
Connor?
Ovenpå! Raskt!
Vær forsiktig med taksteinene.
På taket!
Connor! Connor!
Han er i live, Jeg vet han er det.
Vær så snill, ta meg med deg.
Gå!
Løp! Løp!
Hopp over på den andre vognen!
Serjant!
Soldater, få på dere uniformene!
Ambassadør, hvilken del av det Ottomanske Riket
fikk Australia?
Det handlet ikke om land for oss.
Det handler alltid om land.
Vi trenger ikke mer land. Vi kjempet for et prinsipp.
Man kjemper, man dør, man får ingenting.
Godt prinsipp.
Vi bør gjøre forretninger med det landet.
- Et våpen, ja? - I de riktige hendene.
- Javel? - Det er et spill, kalt cricket.
- Cricket? - Ja, det er et cricket balltre.
- Spiller du? - Ja. Vel, alle spiller.
Ja, du trenger en ball og det er balltreet.
Vis oss.
- Dere trenger mye plass. - Ja.
Hei gutter, gjør plass.
Mr. ANSAC skal vise oss et spill.
Rydd opp og lag litt plass.
Så ideen er at du har ballen
og du kaster den med en strak arm
og du skal prøve å treffe midtfeltet.
- Strak arm? - Strak arm.
Klar?
Her kommer den, følg med nå.
Sånn ja. Strak arm.
Englendere, alltid med regler.
Gi meg pinnen. Gi meg pinnen.
Sersjant!
Gjør dere klare gutter.
Grekerne er kommet lenger inn i landet enn det jeg trodde.
De terroriserer folket og brenner byene.
Vi brukte å være et land, nå er vi konstant i krig.
Rull opp gardinene!
Kom dere ned!
Joshua, plukk opp et våpen!
Vi har en offiser.
Ta ham med ut...
Skyt ham med hans eget våpen.
Denne mannen er min fange.
Han er Australier.
Deres allierte.
Australier?
Kenguru?
Jeg er fra Australia... ja.
La ham være for nå.
Samle sammen alle våpnene deres.
Let etter sekkene deres med gull.
Raskt!
ANZAC Bey, ikke invader et land
om du ikke vet hvor det er.
Må Gud tilgi ham for hans synder.
Hestene våre trenger hvile.
- Raki? - Ouzo.
Samme mor.
For Jemal.
Det er et mirakel at Allah har vist oss et blindt øye så lenge.
Jeg vil ri med deg så langt som til Afyon.
Joshua! Hvor skal du? Afyon er denne veien.
Han er her.
Vi ser etter mannen som bygget vindmøllen.
Han maler ikonene i den gamle kirken.
Joshua? Kom.
Arthur?
Art.
Far.
Sønn.
Du er her?
Ja.
På tide å komme hjem.
Jeg kommer ikke tilbake. Ingen av oss gjør det.
De er døde.
Jeg vet.
Hvordan har mor det?
Hun er med dine brødre.
Du ba meg om å passe på dem.
Du sa, "Se etter brødrene dine". Det gjorde jeg ikke.
Henry fikk ansiktet sitt skutt av.
Et øyeblikk var han der, og så var han bare... ikke der mer.
Ed blødde ut i mange timer.
- Artie. - Hei.
Jeg vil ha mamma.
Hold ut.
Noen vil komme for oss.
Jeg er en mageskutt hare.
Artie.
Ja, kompis.
Jeg kan ikke skyte meg selv.
Da vil de ikke slippe meg inn i himmelen.
- Du kan ikke be meg om det. - Du må gjøre det.
Nei.
Du er min bror.
Sett deg ned på teppet, kompis.
La oss komme oss vekk herfra.
Ta meg med hjem, Artie.
Det virker bare om du lukker øynene dine.
Jeg elsker deg.
Tangu.
Jeg drepte dem.
De kan ikke komme hjem.
Så...
Du forstår...
...det er greit å la meg være igjen her.
Jeg løftet ikke en finger for å stoppe noen av dere.
Jeg drepte dine brødre den dagen jeg vinket dere avgårde.
Arthur... dine brødre lever i deg.
Du må dra.
Det er for farlig her.
Han har rett, Joshua. De Greske soldatene er her.
Jeg må dra nå.
Hvordan skal jeg få takket deg?
Teshekullar.
Teshekullar, Hasan Bey.
Fortell din sønn når han blir frisk...
Fortell ham at han fortsatt skylder meg en pakke sigaretter.
Og en lighter.
- Arthur! - Far! Denne veien!
Gi meg en hånd.
Denne vil ta deg tvers over dalen.
Når du har passert landsbyen,
dra nordover mot kysten og følg den.
Jeg drar ikke uten deg.
Jeg har begravd din mor. Jeg har begravd dine brødre.
Om du ikke blir med meg har jeg ingen steder å dra.
Enten drar vi herfra sammen ellers så dør vi her... sammen.
Er det kaldt?
Nei. Det er iskaldt.
TRE UKER SENERE.
Når vi er ferdige her,
kan vi vel se om vi kan finne noen rene klær
Ok. Høres bra ut.
"Vil du ha et rom, rene laken, varmt vann..."
Ingen Tyskere. "Ingen Tyskere."
Joshua Bey! Du kom tilbake for meg!
Velkommen tilbake, Mr. Connor. Er dette din sønn?
Arthur.
Orhan... hjelp meg med å vise Arthur vårt nest beste rom.
Hun er utenfor.
Mr. Connor.
Jeg håper du har det bra
Du snakker Tyrkisk som en landsbyboer.
Er jeg velkommen her?
Alle er velkommen her.
Du ser ikke så overrasket ut over at jeg er kommet tilbake.
Det var i kaffen din, ukesvis før du dro.
Jeg sa det til deg. Alt er i kaffen.
Under 1.verdenskrig ble mer enn 37 millioner militærpersonell og sivile drept eller såret. Over 8 millioner ble antatt savnet eller forsvunnet.
Denne filmen er tilegnet alle de som fortsatt er "savnet og navnløse" og som lever i hjertene og i minnene av sine familier.
NORSK TEKST OVERSATT AV LEOGATE1968...