www.titlovi.com
IZVOR NADE
Inspirisano istinitim događajima
Za 5 minuta, komandante?
Čekaćemo do izlaska sunca.
Donesi mi dvogled sa konja. -Ali, komandante... -Hajde.
20. decembar 1915. Galipolje, Turska
47. puk!
Priprema za napad!
Alah je veliki! -Alah je veliki! -Alah je veliki!
Napred! Juriš!
Ostanite izvan rova.
Zamka, zar ne?
Sklonite se ili ćete nastradati.
O, ti bezbožni Kauri.
Anzaki se povlače!
Posle 7 meseci borbe, australijsko- novozelandske trupe su evakuisane
Ne mogu da nađem dvogled, komandante. -Zaboravio sam da je kod mene, izvini.
Severna Zapadna Viktorija, Australija
Četiri godine posle bitke na Galipolju
Mislim da smo blizu, drugar.
Mislim da smo vrlo blizu.
Rekao sam ti da tu ima vode, zar ne? Rekao sam ti.
Arapske noći
Lizi? Je li sve u redu?
Art je ponovo pocepao svoje čizme, šta li radi?
Dečaci su u krevetu i čekaju te da im čitaš.
Umoran sam, Lizi –Hajde, znaš da im je ovo omiljeno doba dana.
Princ Husein pozvao je čoveka i pitao ga
zašto je tepih koji prodaje tako skup.
Husein: Mora da je napravljen od nečeg prilično neobičnog.
Trgovac je odgovorio: Moj prinče, vaše čuđenje će biti još veće
kad vam kažem da je očaran svako ko sedne na njega i zatvori oči
i kaže čarobnu reč "tangu", i u trenutku može da leti kroz vazduh.
Gde god mu srce poželi.
Našao sam vodu na 5 metara. Malo je bljutava, ali dobar je pritisak.
Sa tom vodom ćemo moći da napravimo zalihe u dolini.
Nisu ni blato obrisali sa njih.
Prošle su 4 godine, Liz. -Da, ti si tako pametan.
Možeš da nađeš vodu, ali ne možeš da nađeš vlastitu decu.
Zašto ne možeš da ih nađeš?
Izgubio si ih.
Imamo dva sata do Rejnboua, moramo da požurimo.
Razumeš li? -Da. Shvatio sam do sad, tata.
Arture. -Da brinem o braći, i da se čuvam, znam.
Volimo te tata.
Lizi?
Lizi!
Lizi! Lizi!
Svestan si, da po savesti
ne mogu da sahranim tvoju ženu na osvećenom zemljištu,
ako mislim da je sama sebi oduzela život.
Osvećena zemlja je Njegovo obećanje vernima.
Upala je u vodu i udavila se, tako da je vaša savest čista.
Tri sina su joj poginula, što je prilično iskušenje za Elizu.
Kako kaže knjiga o Jovu
Bog sudi sa razlogom.
Mnoge porodice u distriktu dale su slične žrtve za kralja i zemlju.
Znaš da si ovde drsko došao i postavljaš zahtev.
Nisi dolazio ovamo 4 godine, nisi se ispovedao.
Već si potpuno izgubio Boga. -Da.
A vi i Bog možete sa mnom da nahranite svinje,
ali znali ste ovu ženu.
Bila je ovde svake nedelje. Iskopao sam grob i napravio sanduk.
Sve što tražim je da kažete par reči i bacite malo zemlje.
Tvoja kola... bila bi korisno dobročinstvo
za našu zajednicu, kao ponuda Bogu.
Pa, može i njih da uzme.
Naći ću ih, ljubavi.
Naći ću ih i doneti ovamo, tebi.
Poslužite se.
Hvala.
Ne sad, kasnije. Hvala.
Sad nam treba pratnja u našoj vlastitoj zemlji.
Zašto nas ponovo vraćaju na to mesto?
Major Hasan bej, želi da vidi ppuk. Hjua na ratnom groblju.
Znamo ko je on, drugar.
Vozi.
Imperijalno ratno groblje Galipolje 1919.
Pre 4 godine, dali bi mi Viktorijin krst da upucam te gadove.
Potpukovniče Hju, mogu li da predstavim majora Hasan beja?
Major bej bio je komandant...
Samo major Hasan, bej znači gospodin.
Da, svakako. G. bej je vašim momcima stvorio pakao kod Lon Pajna.
Svi znamo ko je major Hasan, potpukovniče. Hvala.
Zdravo, dobrodošli.
Hvala, govorite turski?
Engleski?
Vidim da ste konačno zazuzeli poluostrvo.
Da. Izgubili smo bitku, ali dobili smo rat.
Pa, narednik Taker će vam pokazati vaš smeštaj.
Kad se osvežite, možemo da se vidimo u mom šatoru. -Hvala. -Ovuda
Dok sam ovde, mislio sam da bih mogao da budem koristan.
Ako imate konja kojeg treba vežbati, mogao bih da odem na malo jahanje.
Poželjan bi bio neki živahniji.
Nar. Taker, upoznajte por. Grivsa sa "Udovicom". Mogla bi da trenira.
Sa zadovoljstvom, gospodine.
Već smo počeli radove u ovoj zoni, na suženju dole do brda 971.
Pretpostavljam da ste upotpunosti upoznati, u ratnoj kancelariji.
Cenili bi vašu pomoć oko lociranja naših mrtvih. -Vaših mrtvih?
Izgubljeno je preko 10.000 ANZAK vojnika, ovde na Galipolju.
I još ne znamo gde je polovina njih.
Neki su propisno sahranjeni, ali mnogo grobova je izgubljeno,
prekopano ili isprano, ili su krstovi ukradeni radi loženja,
odmah nakon naše evakuacije. -Povlačenja.
Bili ste ovde? -1. laka konjička.
Zašto sam vam potreban?
Teren se promenio, a vi ga poznajete bolje od bilo koga.
Nadao sam se da nam možete pomoći da lociramo čete kojim smo izgubili trag.
Možemo da počnemo ujutro.
Izgubili smo 70.000 ljudi, ovde u Čanakaleu.
Za mene je ovo mesto veliki grob.
Idemo.
Ne znam zbog čega kukate, momci. Ovo je pravi rajski vrt.
Da ste prvog dana zauzeli ovo brdo, mi bismo bili gotovi.
Koliko blizu smo prišli?
Tamo.
Eto vam, gospodine, vaš rajski vrt.
Džošua.
Gde su dečaci?
Ede, Henri, hajdemo kući. Trkom.
Hajde, Ede!
Dečaci? Dečaci?
Arte!
Ede!
Dole!
U redu je dečaci, u redu.
Dobro je Arte, što nisi ostavio svoju braću.
Ede, koja je čarobna reč, koja omogućava da tepih leti? -Tonga?
Tangu, vombate -Tako je, to je tangu.
Hajde da se zagrlimo. Skupite se. Zatvorite oči. -Ed viri, tata.
Ede, zatvori oči.
To deluje samo ako su vam oči zatvorene.
U redu momci, hajdemo zajedno odavde. Svi zajedno. -Tangu!
Istanbul 3 meseca posle napuštanja Australije
Gospodine, za vas. -Gospodine, vrlo čisto, vrlo čisto.
Odmakni se. -Odlazi. Ne.
Ne? -Ne.
Čista posteljina, divan hotel, sve što želite moja mama može da napravi.
Topla voda, nema Nemaca. -Ne. Briši.
Divan hotel. Najbolja soba. -Idem na Galipolje.
Kako da dođem do Galipolja? Želim da odem do Galipolja. -Ne razumem.
Galipolje. -Sledeći, sledeći.
Divan hotel. Divan pogled. Sve što želite moja mama može da napravi.
Možda možete da mi pomognete. Idem na Galipolje.
Ne, ne idete. Niko tamo ne ide bez odobrenja.
Morate da idete u britansku ratnu kancelariju u Sultanahmet. -Gde?
Sultanahmet. Idemo. -Stari grad.
Da sam na vašem mestu pazio bih na svoju torbu. -Lukava mala hulja.
Zečevi! Dobro uhranjeni zečevi!
Gospodine, gospodine, gde idete?
Prokleto kopile.
Daj mi moju torbu mali gade.
Vidite? Divan hotel. Čista posteljina, topla voda, nema Nemaca.
Mama, mama, našao sam stranca.
Moj pametni mali muškarac, mogla bih da te pojedem.
Zdravo.
Treba mi soba. -Iz Engleske ste?
Ne, iz Australije.
Žao mi je. Orhan je pogrešio. Mi nemamo sobe.
Vaš sin me je vukao preko pola ovog jadnog grada.
Ne, ne, ne, ne. Dečak je bio u pravu...
Naša najbolja soba je sada slobodna, gospodine...
Konor, Džošua Konor. -Ne želim ovog čoveka ovde.
Nemamo luksuz da možemo da biramo. Dobrodošli, gospodine Konor.
Soba je gore na spratu Doručak je u 8 sati.
Da li želite čaj? -Ne, hvala, ali vaš sin je pomenuo toplu vodu.
Sramota je lagati. Ti si razmaženi majčin dečak.
Ne, u redu je, mora da sam ga pogrešno razumeo.
Molim vas, molim vas, to je njegova dužnost.
Hvala vam mnogo.
Ovo je vaša soba. -Izgleda kao da znaš gde je sve.
Kako bi bilo da me sutra odvedeš do ratne kancelarije. Platiću ti.
Da, hoćete.
Prestani tata. Prestani, prestani, prestani.
Nismo još zaklali pile, oče.
Peškiri za vas, gospodine Konor.
Pripremam vam toplu kupku dole u hodniku. Trebaće malo vremena.
Moj sin nije lažljivac -Izgleda da je vrlo snalažljiv dečak.
Jeste. Veoma je snalažljiv. Imate li dece?
Da. Tri sina.
Šta oni prodaju?
Oni ništa ne prodaju, gospodine Konor. To je poziv na molitvu.
Vaš vodič je zastareo. -Nisam došao ovamo da razgledam.
Trebali bi da vidite bar Plavu džamiju.
Čak i u mom jadnom gradu, to je divno mesto da se nađe Bog.
Nisam došao ovde ni zbog Njega. Na putu sam za Galipolje.
Mislite Čanakale? Tamo nema ništa osim duhova.
Moj sin sutra ne može da vam pomogne. Potreban je ovde.
Okupajte se i vratite se.
Žao nam je ali ne izdajemo dozvole za civilna putovanja na Dardanele.
To je i dalje veoma osetljiva vojna zona.
U stvari, naši prijatelji Grci, su još više zakomplikovali
stvari, invazijom zapadne turske obale.
Proći će neko vreme dok ne napravimo red u ovom haosu.
Artur, Henri i Edvard Konor su služili u
7. australijskom pešadijskom bataljonu.
Svi su zajedno regrutovani.
I svi su zajedno poginuli. Svi su poginuli u istom danu.
7. avgusta 1915, u Lon Pajnu.
Da. Imamo Imperijalnu jedinicu za groblja na poluostrvu.
Pred njima je ogroman zadatak.
Morate razumeti, ti ljudi na Galipolju, oni su eksperti.
Sve što trebam od vas je komad papira i pečat da mogu da idem tamo.
Ne mogu, g. Konor, i pored najbolje volje. -Mogu da ih nađem.
Kako ste mislili da je to moguće uraditi?
Znate li šta je armija imala običaj da radi sa mrtvim vojnicima
posle Vaterloa, Ramlea, Kartuma? Iskopali bi ogromnu prokletu jamu
i sve ih potrpali sa par šaka kreča.
Bez imena. Konje, mazge, i ljude. Svi su se pretvorili u đubrivo.
Ovo je prvi rat posle koga se neko interesuje.
Moji dečaci treba da budu sahranjeni kod kuće
pored njihove majke.
Idite kući, gospodine Konor.
Turski nacionalistički miting -Odlazite Englezi!
Odlazite Englezi! Odlazite Englezi!
Dođite.
Da li imate ovakve građevine tamo odakle dolazite?
Ali on nije odustajao, nastavio je da se bori 3 dana.
Platio mi je 25 pijastera, i kupio mi ovo.
Rekla sam vam da moj sin ovde ima posla, gospodine Konor.
Njemu je 10, šta biste očekivali od njega da kaže?
Odmah vrati novac. -Ali mama.
Odmah ga vrati.
Zadrži ga. To je naša tajna.
Sedi ovde na suncu, tata.
Dobro jutro. -G. Konor, želite li da doručkujete? -Da, molim.
Presrećan sam zbog vaše posete, profesore.
Upravo sam ispitivao hemoroide sultana Mehmeda.
Žao mi je, ne razumem. -Moj Bože, koliki su samo bili i curili su.
Šta on govori?
Moj otac se nada da ćete uživati u doručku.
Da li možda imate kuvano jaje?
Ne mogu više da podnesem tu sobu. Nekad je bila puna smeha.
Život koji ti je tvoj otac obećao bila je iluzija.
Ne možeš se više pretvarati da su Evropljanka.
Orhane, idi i nađi mi jedno jaje.
Ajša, ti si otomanska žena, vreme je da se ponašaš tako.
Znaš šta se od tebe očekuje.
Moraš uraditi pravu stvar, ako ništa, zbog svog sina.
Operacija će zahtevati nežnu ruku. Hoćete li mi asistirati?
Hvala.
Pa, gde mu je žena?
Kako bih ja znala, tata? Pitaj ga, ako te interesuje.
Na engleskom. On ne govori druge jezike.
Vaša žena, pita gde je.
Umrla je.
A vaši sinovi?
Mogao sam to da vidim u njegovim očima.
Bez papira ne možete da idete u Galipolje.
Uzmite trajekt do grada Čanak, i nađite ribara.
Ako mu dovoljno platite, otploviće preko moreuza.
Neće vam trebati britansko odobrenje.
Hvala.
Gospodine Džošua!
Molim vas, nađite mog oca u Čanakaleu.
Recite mu da mora da dođe kući, mojoj mami.
Ovo je tvoj otac?
Ko je čovek u hotelu? -Moj stric.
Potražiću ga.
Dovedite ga kući.
Pa, šta ste radili pre rata?
Ovo je Otomanska imeprija. Nije postojalo pre rata.
U drugom životu, bio sam arhitekta. -Ja sam bio civilni inženjer.
Gospodine, očekujete li društvo?
Ko god da su, dovedite ih u moj šator.
Naredniče, odredite par ljudi da idu sa por. Grivsom. -Gospodine.
G. Konor, zbunjen sam. Napustili ste svoju farmu,
pojavili ste se nenajavljeni na ovom mestu užasa. Zbog čega?
Galipolje je 20 km2 urušenih rovova kratera bombi, bodljikave žice,
više je neeksplodiranih bombi i granata od šljunka na plaži.
Nije bezbedno. -Znam kojeg dana su moji sinovi poginuli u Lon Pajnu.
Evo karte. I poslednji unos u njegov dnevnik je 7. avgust.
Budite sigurni da mi je cilj da stavim ime pored
svakog čoveka tamo, uključujući vaše sinove.
Žao mi je, ali ne možete da ostanete.
Taker, otprati gospodina Konora nazad na čamac.
Vaši sinovi.
Gospodine, poručniče. -Uđi Dovsone.
Doneo sam vam nešto za jelo, gospodine.
Gospodine, možda želite da vidite nešto.
Prokletstvo.
Želite da ga uhapsim, gospodine?
I šta onda?
Odnesi mu dole malo hrane.
I ćebe.
Jesu li svi ovako tvrdoglavi?
Da, to je za njih pitanje ponosa. Ti bi bio bolji.
Hvala.
Ne plivate?
Ne. Šta ćete sa vašim farmerom?
Brod za snabdevanje vraća se u Konstantinopolj za 2 dana.
Možda bi mogli da mu pomognemo do tad.
Znate kakve su šanse da nađemo njegove sinove.
Imamo dan kad su poginuli, ja znam teren. -Da, obojica to znamo, ali
zašto da menjamo sve zbog jednog oca koji ne može da ostane?
Jer je on jedini otac koji je došao da traži.
Naredniče!
Promena plana.
Ko je Turčin? -Hasan ubica. Video je našu zemlju i nas.
Taj pas je zbrisao pola mog bataljona. On bi ubio vaše momke.
Sad smo najbolji prijatelji. Moram da mu serviram doručak svako jutro.
Turske kosti.
Ne brinite g. Konor, Abdul nije naš.
Ovo ovde je bila naša linija fronta.
Vi ste bili tamo. Mitraljez ovde, mitraljez ovde.
I još jedan tamo.
Mogli smo da vas vidimo.
Tako mnogo plavih očiju.
Mašala. U Turskoj je velika sreća imati plave oči.
Svuda, osim ovde.
Slušajte momci! Slušajte! Moramo da pomerimo taj levi bok.
Držite pognute glave i gurajte napred. Nema povlačenja!
Razbijte te gadove. Noćas ćemo zauzeti rov.
Bacaju kamenje, momci! Ostali su bez municije.
Pokažimo gadovima. Svi kao jedan.
Uradimo to. Uradimo to, hajde.
Vi ste došli sa 2 strane, odavde i odavde.
Izgradili smo nadstrešnicu da nas štiti od topovske vatre.
Umesto toga, napravili smo zamku za sebe.
Unutra su bili bajoneti, noževi, ruke, zubi.
Bilo je tako mračno i blizu, da nismo videli koga udaramo.
3 dana smo stajali, jer nismo mogli da se popnemo preko tela.
Dok god mi Alah bude dao da dišem, da nikad više tako nešto ne vidim.
Jesi li dobro Arte? -Odlazite vas dvojica. Ostavite me.
Odmah dolazim, drugar. Šta god ti rekao.
Ostavite me.
Ne! Ne!
Tačno su ovde.
Gospodine.
To je vaš sin, Edvard.
Ne, ne bih.
Gadovi su ga streljali.
Naredio je da se ne uzimaju zarobljenici. Ubio je bolesne.
Streljao ranjene. Jedan metak u glavu. Tako su to radili.
Posebno on. On je ubio vašeg sina. Nije im dao šansu, tako je to uradio.
Zaustavite ga! Rekao sam da ga zaustavite!
Urazumi se, naredniče. -Ubili ste moje sinove!
Vi ste ih poslali, g. Konor. Vi ste nas napali.
Vodite ga odavde, stavite ga pod stražu.
Užasno mi je žao. -Ima još 2 sina, treba da nastavimo tražiti.
Rat je gotov, naredniče.
Našli smo Henrija. -Leži pored njega.
Kako ste zaboga znali da će biti tamo? -Ali još niste našli Arta.
Ne, temeljito smo pročešljali područje.
On ne bi ostavio braću, tako da mora da je tamo.
Sutra ćemo propisno sahraniti Henrija i Edvarda.
Obećao sam njihovoj majci da ću ih naći i vratiti kući.
Ovo je sad njihov dom. To više nije neprijateljska zemlja.
Među prijateljima su, verovatno najbližim koje su ikad imali.
Ostavite ih, i uvek će biti sa njima.
Ako ih vratite nazad, biće samo par mrtvih momaka na groblju.
Želela je da budu sahranjeni na osvećenoj zemlji.
Koliko krvi je potrebno da bi zemlja bila sveta?
Izgubili smo preko 2.000 ljudi u ta 4 dana na Lon Pajnu.
Turci su izgubili 7.000. Nismo uzeli ni previše zarobljenika.
Ne znam da li mogu da oprostim bilo kome od nas.
Princ je zatvorio svoje oči, i rekao "tangu".
Odleteo je tokom noći u zemlju svog oca.
Kad se tepih lagano spustio na travnjak kraljevske palate,
sultan je pao na kolena. Suze su mu oblile obraze.
Grleći princa Huseina, viknuo je "sine moj"
"sine moj, posle svih tvojih velikih avantura"
"čarobni tepih te je doneo ovamo na 4 vetra"
"tvojoj kući."
Vaš telegram...
Izgubio sam ceo dan čekajući u redu i pijući usrani čaj.
Čuo sam da postoji bordel kraj pošte.
Da, možda sam čuo to.
Grci su zauzeli Izmir.
Britanci su samo stajali i posmatrali.
Moramo nešto da uradimo. -Zaista.
Ili će Britanci odlučiti koliko naše zemlje ćemo zadržati.
Zašto se brinete za ovog farmera?
On želi da vas ubije.
Izvinite što upadam.
Majore Hasan, želim da vam se izvinem zbog mog izliva besa.
Postoji persijska izreka, "Dabogda nadživeo svoju decu"
Zvuči kao blagoslov, ali to je najgora kletva koja može da zadesi čoveka.
Imam spisak koji su mi poslali iz Istanbula. Ovo je vaše prezime.
Kakav je to spisak? -Ako je ovo vaš sin, uzet je kao zarobljenik.
Nije poginuo ovde, napustio je Čanakale. Živ.
Zašto ona nije u žalosti?
Ajša se još pretvara da je moj brat živ.
Spreman sam da je uzmem za drugu ženu.
Fatma se slaže. Mogu to da priuštim.
Džošua bej!
Zdravo. -Jeste li našli mog oca?
Ne.
Izvinite, da li smetam? Je li to njegov rođendan? -Ne, njegov sunet.
Dođavola, to je privatna stvar. -Ne.
Želite li da vidite moj ožiljak? -Hvala drugar, ne.
Imaš goste.
Dobrodošli nazad u Istanbul, g. Konor. Uvek ste dobrodošli. -Hvala.
Istanbul ne damo Britancima! Istanbul ne damo Britancima!
Izvinjavam se majore. Admiral Kaltrop će morati da preplanira vaš sastanak.
Možda za sledeći utorak. Da li vam to odgovara?
Da, ako admiral može da preplanira i aktivnosti Grka.
Pustite da mi to rešavamo sa Grcima preko diplomatskih kanala.
Ne počinjimo još jedan rat. -To je isti rat.
On nije završen.
Majore Hasan, možete li mi reći... -Ne. Završio sam sa pružanjem pomoći.
Gospodine Konor, imate li pasoš?
Izričito vam je naređeno da ne idete u Galipolje. -Nisam u vašoj armiji.
Samo mi treba ime zarobljeničkog logora u koji su poslali mog sina.
Ako se vaš sin nije vratio kući, tužna realnost je da je pokojni.
Ovo je bila Otomanska imeperija, jedna od najvećih koje je svet znao.
I sad se to raspada. Boljševici žele Crno more, Francuzi i Italijani, Egej.
A trenutno su Anadoliju, gde su slučajno bili zarobljenički logori,
Turci i Grci pretvorili u mesto potpunog masakra.
Pa gde biste, u svom ovom ludilu hteli da počnemo tražiti vašeg sina?
Rekli ste da su zarobljenički logori bili u Anadoliji?
Ko ima tu evidenciju? Turska armija? -Logori su nestali, više ih nema.
A tako ćete i vi. Poručniče, ispratite g. Konora.
Biću u vašem hotelu u četvrtak u 4:00 sa vašim pasošem,
i kartom za povratak kući preko Kalkute, o trošku Britanske armije.
Pobrinućemo se da ne propustite taj brod.
Mislim, da li bi vam smetalo da se upitate
da je vaš sin bio živ, zar ne bi jednostavno došao kući?
Gospodine Konor, molim vas.
Brat mi je poginuo na tom krvavom poluostrvu.
Moja verenica, radi za ovdašnji Crveni krst.
Ako bi bilo od pomoći, mogu da sredim sastanak.
To bi bilo od velike pomoći, hvala.
G. Konor, mislim da dalje možete sami. Srećno.
Hvala još jednom.
Nema izdaje zastave! Nema izdaje časti!
Majore Hasan? Moram da razgovaram sa majorom Hasanom.
Sledio vas je celim putem. Poslaće nas sve na vešala.
Niko neće da mi kaže u koji logor su poslali mog sina Artura.
Vaša armija mora da ima evidenciju? Molim vas, u ćorsokaku sam.
Onda smo na istom mestu. Rekao sam vam da više ne mogu da vam pomognem.
Nikad više ne smete da se vraćate ovamo, g. Konor.
Odvedite ga do hotela.
Ostavljajući ga u životu, dovodite nas sve u opasnost.
Zašto? Oproštaj? Iskupljenje?
Bio si tamo. Neke stvari nikad ne trebaju biti zaboravljene.
Hajde sa mnom.
Zgodan je, zar ne? Zar ne misliš? Krupan, jak.
Ne mislim na druge muškarce, udata sam. -Ne, naravno.
Ima sve što treba, Ajšo. Potrebna je praksa, ali sve je tamo.
Mama, Džošua bej ide sa nama do rezervoara.
Ne, danas idemo samo ja i ti. Poslastica.
Žao mi je g. Konor, to nije moguće. To ne bi bilo ispravno.
Shvatam. Drugi put. -Mama, molim te.
Gospodine Konor.
Možda, ako biste nas sledili na 20 koraka, onda to ne bi bila sramota.
Uzeću svoj šešir i kaput.
Znate li gde živim, gde je moj dom?
Ponekad ne padne kiša 3 do 4 godine.
Moramo da tražimo vodu koja propada kroz pukotine u zemlju.
Kako je nađete ispod zemlje? -Pa, postoji trik.
Moraš to da osetiš. -I to uvek osećate?
Ne, iskopao sam mnogo bunara koji su postali rupe. Pokazaću ti.
Imam nešto vaše.
Orhan je tražio da nađem vašeg muža. -Mrzim ovu fotografiju.
Turgut je muzičar, ne vojnik.
Koliko ste bili u braku?
I sad sam u braku.
12 godina. Majka mi je ugovorila da se udam za nekog drugog,
ali moj otac se posvađao sa njom. Rekao joj je,
"Zašto bi želeli da naša kćerka bude bedna kao mi?"
Ovde se nije lako udati iz ljubavi.
Možda je moja majka bila u pravu. Turgut je bio mahnit,
nije plaćao račune, satima je svirao, zabave, lenji prijatelji.
Nedostaje mi taj haos.
Voleo bih da mi je majka ugovorila brak. -Niste voleli svoju ženu?
Obožavao sam je.
Bio sam loš udvarač, mislim da se udala za mene samo iz nestrpljanja.
Ali bili ste srećni? -Veoma.
Dok nismo izgubili dečake.
Dobro je da znam gde su oni.
Nisu više izgubljeni, ni bezimeni.
Rečeno mi je da je moj najstariji sin odveden u zarobljeništvo.
Znači, živ je? -Ne znam.
Ali imate nadu? -Nada je neophodna tamo odakle dolazim.
Laku noć, gospodine Konor.
Laku noć.
Ajša, znaš šta se očekuje od tebe.
Prvo, moraš da se pridržavaš tradicionalne žalosti,
a onda možemo da se venčamo.
Moraš uraditi pravu stvar,
ako ništa zbog dečaka.
Omer će te posećivati svake treće noći.
Doći ću večeras i reći ćemo Orhanu.
Daj mi još jedan dan.
Želim sama da mu kažem.
Na moj način, molim te.
Čuvajte se, vaša sudbina je unutra.
To je glupa seljačka igra. Morate prvo da je popijete.
Sad ćemo čekati.
Ovde o svemu odlučujemo sa kafom, o poslu, odmoru, čak i o muževima.
I to funkcioniše?
Kad se 2 porodice sastanu da dogovore venčanje, mlada devojka im služi kafu.
Ako je slatka, ona se slaže sa izborom. Ako je gorka, odlaze.
Više šećera, dublja ljubav.
To je sve seljačka glupost.
Ne nosiš crninu...
Dok ne budem sigurna da je Turgut mrtav, ne mogu...
Smatraš me budalom? -Ne.
Oboje znamo. Svi osim Orhana znaju.
Moj brat je u raju.
Nisam spremna da se preudam.
Došla si u moju kuću, i složili smo se.
Ponizićeš me pred mojom porodicom.
Ovaj brak nije zbog tebe. To je zbog Orhana.
On će postati moj sin.
Imam obavezu prema svom bratu.
Ovo je naš način!
Ne, ovo je tvoj način.
Orhane, dođi. -Molim te nemoj. -Orhane.
Tvoj ponos je ovo uradio. -Molim te, ne ovako.
Šta sam uradio? -Ništa anđele. Ostavi nas...
Tvoj otac je mrtav već 4 godine.
Tvoja majka ti je lagala. -Ne slušaj ga.
Tvoj otac je heroj. Budi ponosan.
Mama.
Zato ti Alah nikad nije dao sina. Nikad ga nećeš imati.
Nikad nećeš imati mene... ili ovo mesto.
Nisi ništa bolja od one kurve gore.
Ostani ovde.
Prestani, prestani budalo. Ovo nije tvoj problem.
Ovo je ono što želiš? Neprijatelja?
Ovo nema veze sa njim. -Moj brat je bio budala. Sramotiš nam porodicu.
Ovaj kenjac ne zna ni reči našeg jezika.
Idi, moraš odmah da odeš. Povredio si mu čast. Neće ti ovo oprostiti.
Udario te je. -Ja sam udarila njega.
Vidim da ništa ne razumeš, nikad nećeš razumeti.
Mislio sam da radim ispravnu stvar.
Da, ti i tvoji sinovi, i tvoje armije, svi radite ispravno.
Oteo si Orhanu njegovog oca i ostavio me sa ovakvim izborom.
Onda molim te, dozvoli da pomognem.
Pa, sad ćeš da nas spašavaš. -Nisam tako mislio, podigao sam 3 dečaka.
A gde su oni sada?
Ovo nije tvoj svet. Idi kući, gospodine Konor.
Ne morate da idete. Ona je sve vreme ljuta na mene.
Bili biste dobar ambasador, Konor bej.
Poznaješ ga? Ovaj čovek je osramotio moju porodicu.
Imam neređenje da ga odvedem majoru Hasanu. Dođite ovamo, Konore.
Prvo ćemo mu dati lekciju o časti. -Sva četvorica?
Želite borbu? Još smo u ratu. Pridružite se nacionalistima. -Idemo.
Našao sam ime vašeg sina na spisku ranjenih.
Odveli su ga iz Čanakalea u logor u Afionu. Posle Afiona, ne znamo.
Zime su oštre. -Šta, mislite da je umro tamo?
Nema više evidencija. Mi smo Turci, ne Nemci.
Sutra ćete biti na brodu za Australiju. Džemal i ja putujemo na istok, u Ankaru.
Mustafa Kemal tamo okuplja nacionalnu armiju.
Moramo da prođemo kroz Afion. Pitaću, seća li se neko vašeg sina.
Da li bi još mogao da bude u Afionu? -Ne.
Kao vojnik i kao otac, kažem vam da je to uzaludna nada.
"Vetar nas nevidljivo nosi kroz svet."
"Seti se Bože koji si nas tako dugo zaboravio."
Za Mustafu Kemala! -Za Mustafu Kemala!
Kome nazdravlja? -Turskoj budućnosti.
Pogledajte ga, On je najgori narednik u celoj Otomanskoj armiji.
Tri puta sam tom čoveku spasio život. Nikad u borbi.
Pogledajte ga, kao paun sa velikim brkovima i zlatnim dugmadima.
Ja volim svoju ženu, svoju decu, imam velikog đoku.
Noćas ćemo lavljim mlekom da ubijemo ovog čoveka.
Živeli. Zaboravi. -Živeli.
Živeli. -Pij, pij.
Prvi Australijanac na kojeg nisam pucao, nego razgovarao sa njim,
bio je lopov, kod Lon Pajna. Mahao je belom krpom, dozivao i
hodao pravo preko ničije zemlje. Nosio je nešto.
1.000 pušaka je nišanilo na njega. 2.000 očiju, ali on je hodao.
Došao je do nas i predao nam jednog našeg ranjenika.
Podelili smo cigarete, i on se vratio.
Niko nije pucao na njega? -Ja sam trebao.
Tek kad se vratio, shvatio sam da mi je ukrao cigarete i upaljač.
Gospodine Konor.
Izvini ako te uznemiravam. Mogu li da uzmem svoju torbu?
Naravno. Orhan je stavio u tvoju sobu.
Želim da se izvinem za sve što sam rekla.
Bila sam ljuta. Nisam mislila ništa od toga.
Ja sam taj koji treba da se izvine.
Bila si u pravu. Napunio sam im glave tim herojskim glupostima.
Bog, kralj i zemlja. Moj posao je bio da uvedem svoje dečake u zrelost.
Nisam uspeo.
Ja cenim čoveka po tome koliko voli svoju decu.
Ne po tome šta im je svet uradio.
Doći će po mene ujutro.
Pa,
ne možeš putovati praznog stomaka.
Gospodine Konor. Gospodine Konor.
Dobro jutro. Siđite molim vas, imamo mnogo da hodamo do doka.
Poručniče, da li biste bili ljubazni da siđete do doka,
razgovarajte sa kapetanom i potrudite se da zadržati taj brod. Hvala.
Video sam ga. Jasno sam ga video. On nije mrtav.
Ne možeš se vratiti nazad. -Ne.
Konore!
Hajde. -Razvalite ta prokleta vrata.
Konore!
Idi preko krova. Možeš doći do gradskih zidina.
Sklanjaj se. Gde je Džošua Konor? -Ne znam.
Konore!
Gore!
Budi oprezan po crepovima.
Konore! Konore!
Živ je, znam da jeste. Molim vas, povedite me sa sobom.
Hajde! Trkom! Trkom!
Uskačite u drugi vagon!
Naredniče. -Vojnici, oblačite uniforme!
Ambasadore, koji deo Otomanskog carstva je dobila Australija?
To za nas nije bilo zbog zemlje. -Uvek je zbog zemlje.
Ne treba nam više zemlje.
Borili smo se za principe.
Borite se, umrete i ne dobijete ništa. Dobar princip.
Treba da poslujemo sa ovom zemljom.
Oružje, da?
U pravim rukama. -Da?
To je igra, koja se zove kriket.
Kriket? -Da, to je palica za kriket. -Igrate?
Da. Pa, svi igraju, Da, treba vam lopta i ta palica. -Pokažite nam.
Treba mnogo prostora, -Da, da.
Hej nomci, napravite mesta. Anzak bej će nam pokazati igru.
Raščistite. Napravite mesta.
Ideja je, ako imate loptu, i bacate je zamahom ruke,
i pokušavate da pogodite vrata.
Zamahom ruke? -Zamahom ruke.
Spreman? -Evo. Pazi sad.
To je način. Zamahom ruke. -Englezi, uvek po pravilima!
Daj mi to. Daj mi to.
Naredniče.
Spremite se, momci.
Grci su ušli dublje nego što sam mislio, terorišu narod i pale gradove.
Nekad smo bili jedna zemlja.
Sad smo stalno u ratu.
Podignite roletne.
Dole!
Džošua, uzmi pušku!
Imamo oficira.
Izvedite ga... Streljajte ga njegovim pištoljem.
Ovaj čovek je moj zarobljenik.
On je Australijanac. -Ti si saveznik.
Australijanac? Kengur?
Ja sam iz Australije, da.
Ostavite ga, za sad.
Skupite njihovo oružje. Pregledajte im torbe, da nema zlata. Brže.
Anzak bej, ne napadaj zemlju ako ne znaš gde je.
Neka Alah zaštiti moju porodicu.
Neka mu Alah oprosti grehe.
Naši konji trebaju odmor.
Rakija? -Uzo. Ista majka.
Za Džemala.
To je čudo. Alah se tako dugo oglušavao.
Jahaću sa tobom, sve do Afiona.
Džošua, kuda ćeš? Afion je ovim putem.
On je ovde.
Tražimo čoveka koji je izgradio ovu vetrenjaču.
Arture?
Slika ikone u staroj crkvi. -Arture. -Džošua, dođi.
Arture.
Arte.
Tata? -Sine.
Jesi li ovde?
Da. Da.
Vreme je da idemo kući.
Ja se ne vraćam. Niko od nas se ne vraća.
Oni su mrtvi.
Znam.
Kako je mama?
Ona je sa tvojom braćom.
Rekao si mi da brinem o njima.
Rekao si, "Čuvaj svoju braću". -Nisam uspeo.
Henri je bio pogođen u glavu,
minut nakon što se našao tamo, jednostavno nije ga bilo.
Ed je satima krvario.
Ede. Hej.
Želim mamu.
Drži se.
Neko će doći po nas.
Pogođen sam u stomak.
Arti.
Da, drugar.
Ne mogu sam da se ubijem. Neće me primiti u raj.
Ne možeš to da tražiš od mene. -Moraš to da uradiš. -Ne.
Ti si moj brat.
Popnimo se na tepih, drugar. Hajdemo odavde.
Odvedi me kući, Arti.
To deluje samo ako zatvoriš oči.
Volim te.
Tangu.
Ubio sam ih.
Oni ne mogu da se vrate kući.
Pa...
Vidiš?
U redu je da me ostaviš ovde.
Nisam ni prstom mrdnuo da zaustavim bilo koga od vas.
Ubio sam tvoju braću, onog dana kad sam vam mahnuo na odlasku.
Arture, tvoja braća žive u tebi.
Moraš da ideš. Ovde je previše opasno.
U pravu je, Džošua. Grčki vojnici su ovde. Moram da idem, odmah.
Kako da ti zahvalim? -Tišekjula.
Tišekjula, Hasan bej.
Reci svom sinu, kad bude dobro,
reci mu da mi duguje kutiju cigareta
i jedan upaljač.
Arture. -Tata, ovuda.
Pomozi.
To će te odvesti na drugu stranu doline.
Kad prođeš selo idi severno prema obali i sledi taj put.
Ne odlazim bez tebe.
Sahranio sam tvoju majku, i tvoju braću.
Ako ne ideš sa mnom, nemam gde da odem.
Ili ćemo odavde zajedno otići, ili ćemo da umremo ovde.
Zajedno.
Je li hladna?
Ne, ledena je.
Tri nedelje kasnije
Kad završimo ovde, pogledajmo ima li nove odeće.
U redu. Dobro zvuči.
Trebate sobu? Čista posteljina, topla voda... -Nema Nemaca.
Džošua bej, vratio si mi se.
Dobrodošli nazad, gospodine Konor. Je li to vaš sin? -Artur.
Orhane, pomozi mi da pokažem Arturu našu drugu najbolju sobu.
Ona je napolju.
Gospodine Konor?
Nadam se da si dobro.
Govoriš turski kao seljak.
Pa, jesam li dobrodošao ovde? -Svi su dobrodošli ovde.
Ne izgledaš iznenađeno što sam se vratio.
To ti je bilo u šoljici, nedelju dana pre nego što si otišao.
Rekla sam ti, sve je u kafi.
U I sv. ratu, više od 37 miliona ljudi je poginulo ili ranjeno.
Preko 8 miliona se vode kao nestali, pretpostavlja se da su nastradali.
Film je posvećen svim "izgubljenim i bezimenim"
koji žive u sećanjima i srcima svojih porodica.
Prevod: kumek**
Preuzeto sa www.titlovi.com