www.titlovi.com
ФАЛСИФИКАТОР
Добро јутро.
Хеј, Катер! Адвокат ти је дошао!
Мало шта може да се уради. Жалба је одбијена.
Имаш још само 11 месеци. -10 месеци.
10 месеци, како год. Још боље. Само се опусти и сачекај.
Позови Кигена. -Нећу. -Зови га. -Нећу.
Као твој адвокат, саветујем ти да издржиш тих 11 месеци. -10 месеци!
Мартине, зови га! Данас!
Је ли то СУВ. -Знаш Дафни. Шта ћу да радим?
Шта ти је, Реј? Остало ти је 9 месеци, зашто зовеш Кигена?
Зашто би то урадио? Скупо ћеш то платити, схваташ?
Јебига.
Хоћеш ли да ми кажеш шта се дешава? -Да, рећи ћу ти.
Боже! Шта радиш овде? Ниси ваљда побегао?
Да тата, ископао сам тунел. -Јако смешно. -Где је? -Горе.
Како си изашао, Рејмонде?
Да? -Хеј.
Тата, како си изашао?
Тешко је поверовати, али судија је одлучио да прихвати моју жалбу.
Нисам знао да ти се свиђа.
Шта то радиш? Добро изгледа.
Само комади пластике.
Да, али мораш да их све спојиш и онда обојиш детаље.
Тата... Нећемо о томе, у реду?
У реду.
Па? Како је било?
Па, има неки тест сутра.
Како да знам да нећеш урадити нешто глупо?
Док си овде? Ма заборави.
Само да прођем, хвала. Могу ли проћи? Извините, госпођице?
Томи.
Баш сам отресао киту и помислио сам "Кад ће се фалсификатор појавити"?
Томи. -Шта? -Погледај тамо. -Боже.
С том камером се не види добро, али тај тип сигурно има велика муда.
Дилује у мом бару. -Идем ја. -Нешто морамо да урадимо.
Јебени наркомани из Чактауна.
Реј, звао си ме, а остало ти је 10 месеци? Да ли ти је досадно?
Ценим то што си урадио. Потребно ми је мало времена.
50 сома, Реј. Толико је узео судија.
И време је нешто што немамо сад.
Не гледај ме тако, Реј. Док си био одсутан, радио сам посао са другима.
Времена се мењају, Реј.
У поређењу са тим, ја радим за милостињу.
Знаш ли ову слику? -Да. -Уради то. -Уради то?
Како то мислиш уради то? Мислиш да је фалсификујем?
Ово је Моне. Зашто до курца ово? -Укради оригиналан.
Да је украдем? Како то мислиш да украдем оригинал?
За три недеље биће овде изложена. Човек који је жели ће бити у Бостону.
Само на једну ноћ. -То је немогуће.
Три недеље. Нисам у стању да то урадим.
Или се сложи или ћу телефонирати, и ти се враћаш у затвор.
Дајем ти 48 сати да се одлучиш. Добродошао кући, Реј.
Боже. Извините! -Где идеш? Нисам те виђала овде раније. Ја сам Кетрин.
Ја сам Реј. -Реј? Драго ми је, Реј. -Да. -Знаш ли Томија? -Томи?
Да. Морам да идем... -Хоћеш да одемо негде?
Хвала. -Ово је твој ауто? Тако је кул!
Да те одбацим негде? -Да ме одбациш? -Да. Имам нешто да обавим.
Не желиш да будеш овде. Клони га се. Клони се Томија Кигена.
Има бољих људи и пуно бољих места.
Хеј. Хеј, ти то озбиљно?
Здраво! Јеси ли гладан?
За то не. -У реду.
Онда ћу испржити јаја.
Где је деда? -Изашао је. Ја ћу те преузети данас.
Због своје локације, тешко га је уклонити хируршки.
Жао ми је, г. Катер. Знам да је ово тешко.
Имате ли питања? -Шта сад да радимо? Какав је план?
План? -Да, хоће ли га болети? Шта ће се бити? -Морамо се фокусирати.
На Вилијама да би осећао пријатно током процеса. -И шта онда?
Ко зна? То је немогуће рећи. Код сваког пацијента је другачије.
Па? -Па? Како то мислиш?
Шта је рекла?
Деда је уклонио? Уклонио? Зашто би то урадио.
Рукавци су се уплели.
Хемотерапија, хоће ли ме излечити? -Зашто причаш тако? -Тата? -Срање.
Хоће ли ме хемотерапија излечити? -Вил. -Оче, бар једном буди искрен.
Ја... не знам.
ОДЕЉЕЊЕ ЗА УБИСТВА
Могу ли да вам помогнем? -Волео бих да разговарам са шефом. -Дођите овде.
Деда? Могу ли добити једно?
Желим да пријавим убиство. -Седите.
Ваше име је Биглов? Френк Биглов?
Где се десило убиство? -У Сан Франциску, синоћ. -Ко га је убио?
Ја. -Шон Мек Гил, живео је у Кембриџу. Имао би 28 г. данас.
Знам га, био је бармен у "Палати". Причах с њим прексиноћ, отпуштен је.
Фин Герит рече да не долази на посао, ухватише га у нечему. Био је уплашен.
А повезаност са Киганом? -Волела бих. -Пређимо на посао.
Нађете ли хероин, носите га у лабораторију, знаћемо да је он.
Проверите отиске прстију? -Ослонимо се на локалну мурију, то је најгоре.
Тако је увек. Хоћеш да ти донесем марамицу? Шта би хтела да знаш?
Постоји човек, Реј. Срео се са Кигеном те ноћи.
Бјуик скајларк, регистрација Ј433К6.
Па, шта је толико посебно са тим момком? -Не знам, нешто.
Слутим нешто око њега. -Слутиш! Мислио сам да си из наркотика.
Не, само полицајац. -Само полицајац.
Јеси ли разговарао са Кигеном?
Шта хоће? -Одговор, до сутра.
За шта? Посао? -Да. -Шта ти хоћеш?
Шта ја хоћу?
Што сам одувек желео, Карл. Да одем на Тахити и живим као Гоген.
Тахити? -Да. -Шта Вил хоће?
Не знам.
Вил, погледај ово. -То се неће десити. -Шта?
Не можеш да показујеш на људе. -Не желиш никога упознати? -Не желим.
У Дизниленд или да упознам Тома Брејдија. -Зашто не?
Зато што је срамно, а и која је сврха?
Нећеш? -Хоћу, али не желим да причамо о томе.
Здраво, згодни, дуго чекаш? -Не, не дуго.
Шта ако ја то урадим? -Тата, ма заборави.
Шта ако ти испуним жељу.
Можда чак и три жеље, као геније.
Тата, ниси геније. Боже.
Озбиљан сам, Вил. Пожели нешто, шта год хоћеш.
Шта год хоћеш. -Само се претвараш.
Како знаш? Дај ми шансу. -У реду, онда.
Знаш шта ја желим? Желим да немам рак.
Није фер. -Не знам, тата. Ти ми реци. Ти си геније, зар не?
Боже. Требао си да бациш поглед. -Тата, престани.
Чак ме није ни погледала. -Озбиљан сам.
Шалим се. Имаш девојку, зар не? Трејси? Трикси? Тако нешто?
Како знаш? -Од деде. Питао сам за тебе стално. -Мислиш на Тришу?
Да, на Тришу. Колико дуго си са њом?
Тата, хајде да не причамо о томе. -Идем до тоалета, враћам се одмах.
Мој син седи тамо, дај му шта год наручи. Ја ћу чизбургер и кафу.
Знаш ли који је данас дан, Катере? -Наравно да знам. Ручам са сином.
Реци Томију да ћемо се видети касније. Нисам заборавио.
Где мислиш да си кренуо?
Ко је тип који те пратио у тоалет? -Који тип? -Видех га да те прати.
Бургер без лука и сендвич са сиром. Још нешто? -Не, хвала.
Сендвич са сиром? Је ли то све? -Да. -Зашто?
Онако. Боли ме стомак, не брини око тога.
Нећеш да ми кажеш ко је био тај тип?
Дугујем паре шефу, дошао је да ме подсети, то је све. -Колико си дужан?
Не желим да се оптерећујеш тиме.
Није ме брига, реци ми. Не знам зашто се плашиш да ми кажеш.
50 сома. У реду? -Срање, 50 сома?
Да. -Зашто му дугујеш 50 сома. За шта?
Подмитио је судију, да би ме раније пустио.
Да проведем време са тобом.
Желим мајку упознати. -Шта? -Желим мајку упознати.
Мајку? -Да, тата. Желим да је упознам. -Не знам Вил...
Зар не рече да си геније или шта већ?
Не знам где је она. -Рекао си да се преселила у луксузан стан.
Да, у апартман. -Па добро онда. То ми је прва жеља.
Агенте Пејсли, имам твог момка.
Рејмонд Катер, лежи 5 година за фалсификовање у Нортпорту.
За 10 месеци излази, добро владање. Ухваћен је 87, фалсификовања слике.
Неко га је извукао. -Ко? -Ко? -Томи Киген, твој момак.
Катер је одлежао своје. Бјуик му је регистрован на оца, Џозефа Катера.
Стари преварант, џепарош, пијандура. Оперисао је на Источној обали.
Плати пиће, па ћу ти дати његов досије.
Киген је кримос, Катер прекрши условну кад је отишао да га види.
Хоћеш ли да зауставим то? -Не, ја ћу га посматрати.
Ко је купац? -Купац, нема купца. Само неки тип.
И жели је. -Морам ли платити да ми је процене.
Можеш ли да верујеш у то срање? Натерао ме да платим, не знам...
Знаш ли некога? -За украдене слике? -Да. -Легалног...
Можда Овенсби, из Минесоте. Тако нешто.
Минесота... -Па, колико? -Ништа, Реј.
Ја теби средим проблем, ти средиш мој. Хоћеш да се вратиш у ћузу?
Или ћеш одрадити ово? Шта хоћеш?
Треба ми слика из исте године.
Треба бити исте величине. И кад је нађеш, колико год коштала,
мораш бити спреман да је платиш.
Да, да, овде Роналд Чемберс. Чемберс.
Да, тражим нешто одређено.
Треба ми нешто француско око 1875, 80 пута 100 цм...
Хајде, дечко. -Није битно. Само време и величина.
Деко, каква је била бака? -Твоја бака је била анђео.
Никад није лагала, а ни оговарала. Дала би ти и последњи пени из џепа.
Не знам... није заслужила да се пати у животу са мном.
Боже. -Колико је тата био стар кад је умрла? -Четири.
Ви се не слажете? Какво је то питање?
Само сам радознао. -Зашто си радознао?
Не знам, нисам видео да се грлите. Или кажете један другом да се волите.
Не радим такве ствари, али он то зна.
Јеси сигуран? -Нисам говорио ни твојој баки, али је знала.
Зато што речи не значе ништа у овом јебеном свету, Вил.
Оно што је важно су дела.
Шта је са мојом мајком?
Јеси ли је упознао? -Значи о томе се овде ради? -Да.
Тата ме је питао шта желим, рекох му да желим маму упознати.
Је ли? Заборави на то! Улази у ауто.
Све што знам је да је један Кигенов човек ухваћен.
Изгубио је целу пошиљку. Сад Томи дугује новац некоме.
Коме? -Не знам, али то је много дроге.
Знаш ли до курца шта радиш? -Не. -Не? У реду.
Ујка Карл! -Здраво, Вил. Како си, друже? -Добро сам.
У реду. -Ти, бриши у собу.
Ти, одлепршај. Ти, изађи. -Зови ме сутра. -У реду. -Изађи!
Шта то радиш? Обећао си Вилу да ће видети мајку?
Како мислиш да ће се осећати ако то не испуниш!
Бог ће ти забранити да то урадиш. Срање!
Хоћеш ли да кажеш да је то срање! Четири године смо били овде, Реј.
Ја и Вил. Ишло нам је добро. Онда ти будеш катапултиран из затвора...
Реци ми истину. Како си изашао?
Киген. -Зајебаваш мене. Реци ми да лажеш!
Да немаш посла са Томијем јебеним Кигеном! Исусе, Маријо и ја!
Колико? Колико си позајмио од њега?
Не... Немој ми рећи, не желим да чујем.
Иди! Узми Вила и одјеби из града.
Треба ми твоја помоћ, тата. -Знаш шта?
Требало је да останеш у затвору.
Затворено, човече. -Родни, сећаш ли ме се? Реј. Кимин бивши?
Шта хоћеш? -Желим да знам где је. -Нисам је видео...
Знам да знаш где је. -Рекох ти Реј. Нисам видео ту јебену кучку годинама.
Родни, не желим проблеме. -Стварно? -Желим да знам.
Доста! -Избаците овог типа из моје проклете радње!
Дај олади мало! -Хајде, ортак, излази. -Одјеби!
Никад те нисам волео Реј! Никад те нисам готивио!
Хајде! Ево ме бре!
Јеби се! -Последњи пут те питам. Где је?
Јеби се! Доста је било. Нећу те поново питати.
Истетовираћу ти Реј на челу! -Одјеби човече!
Срање! -Реци ми где је! -Прескот улица!
У Брејнтрију! Исусе, кунем се!
Како си ме нашао? Родни. -Срање.
Мора да је било лако. -Заправо и није.
Шта хоћеш? -Твој син, Вил. Жели да те види.
Колико му је сад, 12? -15 уствари.
Сећа ли ме се? -Не.
Шта? Тако изненада ме жели видети? Или ти желиш да се вратим...
Син ти је болестан. Има рак. Има тумор на мозгу, у четвртој фази.
Желим да се окупаш, средиш лице најбоље што можеш,
и дођеш на ручку у среду. -Не могу, Реј. -Да, можеш.
Не могу. -Чекај, управо сам ти рекао да ти син умире!
Зар не можеш то урадити? Ко си ти?
Урадићеш то или ћу ти учинити живот јаднијим него што већ јесте.
Вратићу се у подне. Буди спремна.
Не мрдај, Реј. -Да ли те боли, Реј? -Престани са тим, хоћеш ли?
Треба ли ти марамица? -Јеси ли завршио? -Да.
Па, је ли то био Киген?
Родни. -Срање, Реј...
Извини, тата. Био си у праву.
Шта могу да урадим?
Где је Вил? -Спава. Ноћ је била тешка за Катере.
Шта ти треба? -Иван је још увек у послу? -Иван?
Наравно да јесте. Руси су као бубашвабе.
Ево га... Замахује и погађа!
Право у главу. -Ко је жртва? -Родни Хантер. Три пута затваран.
Насиље у породици, лажно представљање, дил с метом.
Шта је рекао? -Ништа. Према Хантеру,
твој пријатељ Катер је тражио заједничког пријатеља.
Кога? -Бившу жену, Ким О'Халоран. Тражим је, али до сада,
твој момак је прекршио условну, један, два... пет пута.
Шта хоћеш да урадим? -Желим да знам зашто. Ево.
То је она. -Зашто је толико опседнута тобом? -Не, био је то Киген.
Видела ме је ван његове канцеларије и мора да је помислила,
да сам преговарао са њим или нешто. Ако ме Родни изда бићу сјебан!
Немам времена за ово. -Дођи, хоћу да ти покажем нешто.
Ове старе зграде имају скривене станове из времена Прохибиције.
У њих можеш да уђеш само споља.
Кул, зар не? -Добро је.
План је био глуп. -Који део?
Озбиљан сам. Зашто мислиш да ћеш успети? Ниси сликао годинама.
У праву си. Али то не значи да нисам хтео.
У ствари, никад нисам престао да мислим на то.
Јеси ли добро? Идемо.
Реците Ивану, да је Џозеф Катер дошао да га види.
Иван није овде. -Јесте. Видео сам га кад се вратио из Делхија.
Сигурно је иза и ждере јебени сендвич са кукурузом и говедином.
Бежи, старче. -Да ти кажем нешто. Ако победим, одвешћеш ме до Ивана.
Ако ти победиш, добићеш ово.
У реду. -На три. Један!
Курвин сине! Рекао сам да никад више не долазиш овде, Катеру!
Само имам у руци шопинг листу.
Али не продајем, већ купујем од тебе као стручњака за превару
знаш, експерта за разна срања.
Гвожђе, ацетат, калијум, арсен, сулфид... Ово је чиста хемија!
И минерали. Многи су отровни. Прочитај пажљиво.
Требаће ми све, брзо ми набави.
Хеј! -Хеј! -Роналд Чемберс. -Сјајно! -Да.
Драго ми је! -Да, па лепо место. То је био стан моје бабе и деде.
Сада је твоје? -Да.
Шта је ово?
Овај тип је био проналазач, филозоф...
Мецена уметности. Није био велики сликар.
Али био је пријатељ са Дегаом. -Зезаш? -Не зезам.
Колико тражиш за лошу? -За ову? -За ту.
Видиш ли ово? -Шта то гледаш? Слику са јебеним бројевима.
Докази за хватање Катера из 1987.
Већина с аукције као неоткривена дела Пола Гогена, осим ове...
Која је у Париском музеју. -Зашто је онда фалсификовао?
Зашто украсти слику, кад је не можеш продати или изложити?
Због престижа. Раул Карлос вођа картела "Ројал", има највећу
приватну колекцију у Лат. Америци. -Киген и Катер желе да га преваре?
Можда. -Карлос је лош момак. Ја не бих пробала.
Ким? Јеси ли будна?
Кучка!
Је ли добро?
Изгледаш веома лепо.
Хоћеш ли ући? -Не. -Мислим да би требала.
Човече, Ким! Види ти њу! -Тата...
Здраво. -Здраво.
Па, идемо. -Да. -Идемо.
У ком делу Њујорка живиш?
У близини Тајмс Сквера.
Надам не да ниси навијач "Јенкија". -Не баш.
Добро, јер ја нећу да будем твој син, ако си њихов навијач.
Па... имаш ли девојку?
Не.
Извините.
Јеси добро? -Шта? -Јеси ли добро? -Да. -Да ли ти се свиђа?
Да, није лоша.
Како сам гладна. Шта је добро овде? -Лосос је добар.
Хоћеш ли га наручити? -Мислим да хоћу. -Онда ћу и ја.
У реду.
Какав је Њујорк? -Исти као Бостон, само већи.
Нико не вози. Сви користе такси или метро.
Живиш у лепој згради? Свиђа ми се. -Имамо салон са играма. -Страва.
И ђакузије. -Волео бих то видети.
Кад ти буде боље, доћи ћеш да ме видиш. -У реду.
Хоћу.
Баш су вруће переце. -Хвала.
Доручак? Изволи.
Жао ми је што брзо идеш, волео бих да си још остала.
Зашто летиш? -Ако немаш крила, мораш да будеш у авиону.
Довиђења, Вилијаме. -Данас ми је било супер. -Да, и мени.
Сачекај ме овде.
Хвала ти.
Видимо се онда. -Да.
Лепа је. Била је фина, тата. -Да, рекох ти.
Хвала што си се претварао.
Како то мислиш претварао? Претварао око чега? -Знаш ти.
Не можеш да живиш у Њујорку, а да не будеш зависник од дроге.
Драго ми је што сам је упознао.
Јеси ли добро? -Да. -Је ли ти мука? -Не.
Ово је дедин доручак.
Јеси ли спреман да кренемо? -Да. -У реду.
Како се осећаш? -Шта? -Хемотерапија.
Не знам, осећам се као говно.
Јеси ли добро? Шта је сад?
У реду, обећај да се нећеш смејати.
Нећу се смејати.
Желим да имам секс. То је моја друга жеља.
Лоша вест, имају обезбеђење. Вајлрес сензоре на вратима и прозорима.
А иза рама сваке слике је магнетни сензор.
Ако се покрене, аларм се активира. И шаље сигнал за шест минута.
Шаље сигнал директно у полицију. Све је под компјутерском контролом.
За то је задужен мој отац. -Да. -Разумео сам то. Колико има стражара?
Пет ноћу. Обилазе пешице кад се затвори.
У реду, а која је добра вест? -Да видимо...
Ево. Позови најпре. Питај за Мелани. Добро ће се побринути за Вила.
Одакле ти ово? -Са нета. То је сајт. Као Јелп, али за проститутке.
Не, заборави. Мора да постојати бољи начин од овога.
Ако постоји волео бих да ми кажеш? Шта хоћеш да уради, Реј?
Да упозна девојку и оду на спој, заљуби се, упозна њене родитеље?
Једног дана, да се јебу на задњем седишту бјуика на периферији града?
Да, Карл. Волео бих то. У реду, хвала.
Шест кршења условне и сад води сина у бордел. Знаш, са овог аспекта,
Не ухапсимо ли га, не радимо посао. -Мелани је Карлова пријатељица?
Да. Јеси ли у реду? Имаш ли питања?
Не. -Не? Јеси ли сигуран? Не заборави оно што сам ти рекао.
Стави кондом и без чудних ствари. 2-Ц, 2-Д... Ево га 2-Б.
Мелиса? -Мелани. -Мелани. -Да, уђите. Карл ми је све објаснио.
Па, ти мора да си Вилијам? -Здраво. -Здраво.
У реду, видимо се за сат времена. -Важи, договорено.
Кажем вам, буди опрезан са тим... Свидеће ти се!
Вил, отвори! -Реј, све је у реду... -Морамо да идемо, полиција је овде!
Држи паре. Постављаће ми питања, на која не могу да одговорим.
Средићу ово. Иди, иди, иди! Лево, лево!
Горе, горе, горе!
Јеби га!
Тата, прескочићемо! -Не можеш скочити, без скакања. -Плашиш се?
Не можеш... -Мислиш да не могу? -Чек да нађем пожарне степенице.
Шта!
Хајде. Срање!
У борделу? -Зашто се смејеш?
Најбоља ствар коју видех у животу. -И требала би да буде. -Не, деда...
Скочили смо с једне на другу зграду преко крова, онда је он обио браву
И ја сам био толико нервозан. Али он је био тако миран...
Нисам био смирен унутра. -Али си остао сува курца, зар не? -Тата.
Зашто не зовеш Карла и кажеш му да покупи бјуик? -Слажем се. И шта онда.
А онда прошетам имагинарног усраног пса, или шта?
Ако желите да будете сами, само ми реци јеботе.
Нема потребе да ме зајебаваш. -Ти си животиња, стварно.
Вил, жао ми је због Мелани. -Да ли се шалиш?
Тата, данас је било страва! -Је ли? -Да.
Како си раскинуо са том цуром? -Тришом? -Да.
Смешила се сваком типу који је пролазио поред нас.
То ме излуђивало. -То је само осмех?
Покушавала је да ме учини љубоморним.
Шта ако је то само пријатељски? Зашто је не позовеш?
Дечак, то му је син. Вилијам.
Катер га је узео из школе на дан кад је пуштен из ћузе. Питај ме зашто.
У реду, зашто? -Болестан је, Вилијам Катер има рак.
Исусе. Остаци хероин пронађеног у телу мртвог бармена
одговарају оном срању које тражиш.
У реду. Сазнај ко је обезбедио Катеру условну, донеси ми Кигенову историју.
Молим те.
Који је повод? -Тата, седи.
Не могу да верујем.
Размислио сам о трећој жељи. -Али није ти испуњена још ни друга.
У реду је. Вратићемо се на њу. -У реду, реци ми.
Па, знам да планираш нешто. Нешто да би исплатио дуг.
Је ли ти деда то рекао? -Не. -Гледај Вил...
Знаш... -Тата, ја желим да ти помогнем.
Да ти организујем да имаш секс и видиш своју мајку је једна ствар.
али ово није твој проблем. -Тата, у проблему си због мене. -Није истина.
У тим проблемима сам одавно. -Тата...
Никада нисам урадио ништа тако узбудљиво, као јуче.
Ти и деда сте то проживели. Желим да искусим то, знаш.
Не, не, не. Веруј ми.
Не... Знао сам да ми жеље нећеш испунити. Ти си лажов и варалица!
Вил? Вил, отвори врата!
Хајде.
Здраво, друже.
Шта се десило? -Доктор је рекао да си имао напад.
Претпостављам да је ово нормално. -Здраво, дечко.
Да ти донесем нешто? -Тата, молим те...
Молим те.
Ово је Клод Моне. Био је импресиониста.
Реч је изведена из једне од његових слика
која зове "Утисци о изласку сунца".
Не покушава да буде као фотограф, или портретист.
Покушавао је осећања пренети на слику. Да их наслика.
Као Пол Гоген? -Да. -Да, као Гоген.
Дан је био сунчан. Било је у пролеће.
Камил гледа у Монеа. Жан... -Чекај.
Ко су они? -Камил је Монеова жена, а Жан је њихов 8-годишњи син.
Значи ово фалсификујеш? -Није то лако фалсификовати. Не можеш је копирати.
Мораш да се унесеш у то... Тешко је објаснити.
Али ако бих, осетио оно што је он осећао...
Знаш, можда бих могао да је урадим.
Дивна је. -Јесте.
Хоћете ли ићи на Тахити, Поле Гоген? -Не знам.
У реду, само напред. Минерали су веома чисти.
Те, 1875, није било загађења. Онда су дошле фабрике и аутомобили...
И појавиле су се црне тачке на минералима.
Зато не могу да га користим, не могу да користим моје слике.
Не можете користити моје слике. Да видимо како ти иде.
Добро. У реду, мало уља... Држи је.
Сад користи то. Промешај. -Овако? -Да, само напред. Уради то.
Видиш то? -Да. -Погледај како постаје боја пред твојим очима.
Јеси ли узео лек? -Да. -У реду.
Тата... То што си урадио данас, скроз је откачено.
Хвала. Могао сам потрошити цео мој живот на то. -Требао си.
Зашто ниси?
Хајде да завршимо ово. Сутра устајемо рано.
У реду, лаку ноћ. -Лаку ноћ.
Катерово условно ослобађање је потписао судија Џејкоб Брукс.
Исти судија ослободи Кигена у другостепеном поступку 2003. год.
Киген посла Катера у ћузу. После 4 г. га извуче. Зашто? Гризе ли га савест?
Томи Киген не зна шта је то савест. -Да, у реду. -Долази право код тебе.
Кетрин? Желиш ли да разговарамо? Све је у реду.
Сами смо. Мислим да је то добро за обоје. -Како си упознао Кигена?
Не знам. Много питаш... Све ово је због Томи Кигена, зар не? -Можда.
Не могу да ти кажем ништа о томе. Није да ми је стало до њега.
Ја нисам доушник. Нисам био, нити ћу бити. -Али Киген је био.
Због њега си био у затвору 5 год. Киген дугује много картелу "Ројал."
Знаш ли шта то значи? Јеси видео овог човека раније? -Не.
Јеси сигуран? -Да. Зове се Карлос Раул, познати је сликарски мецена.
Јеси ли се вратио сликарству, Реј? -Треба ми време.
Треба ми приватност. -Због вашег сина.
Да. -Шта год мислиш да му дугујеш...
Он ће ти само уништити време које ти је преостало са Вилом.
Помози ми, да ти помогнем.
Јеси ли добро?
Сањао сам...
Дођи овамо.
Тата, бојим се. -Знам.
Хеј, Реј? Како си?
Шта тражиш овде? Рекох ти да ћу насликати слику.
Мој Боже. Је ли то мали Вилијам?
Знаш шта. Имао си телефонски позив, младићу. Ко је Триша?
У реду. Иди горе. -Иди. Иди.
Постаде згодан младић, бледуњав је. -Рекох Фину да ћу му сломити врат
ако приђе мом сину.
То важи и за вас троје. -Убо би нас проклетом четкицом?
Чему завад? -Непријатељство? -Не мрдајте! -Боже!
Тата, немој. -Џо, ми смо партнери. -Ти ниси мој партнер.
Ово је мој дом, ви нисте позвани. -Томи, зашто не би Колину и Фину
рекао да сачекају у колима. Причаћемо? -Сутра је дан Д. -Знам.
Спреман? -Биће готово. Музеј се затвара у 21:45. Донећу је до поноћи.
У поноћ мора бити у Конвеју. Донеси је до 23х. -За купца? -Да.
Лично. И проценитељ. -Јеби га.
Проценитељ. Имаш ли број тог типа?
Колико ће то коштати? -Како да знам, до курца? Не радих ово годинама.
Јебена Минесота? Боже. -Ти стварно имаш проблеме са тим типом, зар не?
Да. -Сутра у 23х. -У реду.
Треба да будеш поносан на Реја. То важи и за мене.
Он је бољи отац од мене, морам рећи. -Али заиста јесте...
А твој унук... Па, он је јак као што си и ти била.
Па, кад га сретнеш... Брини се о њему.
Волим те. То је чињеница.
Да. Да, ја сам? Ко зове?
У реду. Три печена по 15 минута сваких пет минута. На 190° степени.
У реду. Ресторан се отвара за сат времена.
Јеси ли спреман за нас, Вил? -Проучавам је.
Добро, добро. -У реду. Имате ли питања? -Не.
Па, сад ћемо запалити...
Да прославимо наш предстојећи успех.
То је нека врста здравице.
Живот је кратак и ствари могу да крену наопако.
Онда нам ништа неће недостајати.
Он је овде. Добила сам потврду од И.Ц.Е.
Раул Карлос и његови шефови слетели су на Логан.
Почни с прва три топ хотела. Јави кад сазнаш где је одсео.
Ја сам на Катеру. Нађи неког да пази на Кигена.
Да? -Карлос и његов човек су кренули ка Конвеју. -Срање!
Гђо, овде је насељено, има деце. -Померите ауто. Одмах!
Не могу га паркирати? Хоћете ли ме ухапсити? -Помери ауто.
Госн, не можете да пијете овде. -Опрости, шта рече?
Не можете пити овде. -Не, немој. -Госн... -Жедан сам.
Коридор је дуг... пут је био дуг. Дајте ми лименку. Дајте ми то!
Хајде, идемо. Идемо.
Хвала, хвала. Ионако сам одлазио.
Здраво. -Госн, сада је 21:30. Затварамо за 15 минута. -У реду.
Морамо да идемо.
Могу ли вам помоћи? -Федерална полиција. Морамо погледати. -У реду.
Има ли шта? -Не, само старац који је пио сок у одељку европских уметнина.
Морам да позовем Вила.
Вил, јеси добро? -Да. -Улазимо. -Имаш три минута. -У реду.
Који је резултат, момци.
Среди ово.
У том одељку... -Покажи нам. -У реду.
Баш овде. Већ су очистили.
Како је изгледао? -Само старац, помало дементан...
Тужан...
Одлазимо. -Хвала момци. Хајдемо. -Сада!
Још увек је укључено.
Шта је ово до мојега?
Срање! Срање!
Врата су закључана! -Упали јебену лампу! Притисни то!
Позивамо све јединице у музеј савремене уметности.
Хајде! -Хеј, хеј! Станите!
Хајде! -Идемо! Идемо! Идемо!
Јеботе!
Полиција је у музеју савремене уметности након покушаја крађе.
Мала група осумњичених је искључила аларм, ипак ништа не недостаје.
Клод Моне. 1875. "Жена са кишобраном."
Шта сад? -Сада... Фин ће довести овог човека...
Са овим, и ја сам слободан. -Да, а шта је са мном?
Нећу те више видети, зар не? -Не баш.
Познајем те, Реј. Па...
Кад мој човек оде из града са овом глупом сликом. Обавићу позив...
А ти ћеш бити окачен на јебеном зиду и нећеш моћи да побегнеш.
Опет.
Па зашто не устанеш... И не одеш одавде?
Да? -Хеј.
Видим Џерија да улази у кафе Плаза. -Боже, треба ли ти појачање?
Не, агенти су у приземљу.
Дивна је!
Будите опрезни.
Господин Овенсби?
Назваћу те касније.
Кетрин. Немој сад све покварити.
Ако желиш да ухватиш Карлоса, пусти нас да завршимо.
Имате ли накнаду за господина Овенсбија? -Да, имам накнаду.
100.000 долара -Да, све је ту.
Дакле, он је дошао чак из Минеаполиса... Минесота.
Да ми каже да је Томи Киген будала?
Шта то значи? -Увек сам мислио да је г. Киген глуп.
Али не да је оволико глуп. -Глупости. Чекај мало.
Шта је то? -Хајде да посетимо Томија Кигена. -Срање! -Г. Овенсби?
Господине... -Карлос... -Карлос. Жао ми је.
Ово не само да је фалсификат... већ је и веома лош.
Дакле, не вреди ништа.
Не... Ово је за вас. Нека је Бог са вама.
Ево их долазе. -Срање. -Немој, немој! Он ће се вратити.
Посетиће неког па ће се вратити. -Сад немаш ништа против њега.
Катере.
Тата!
Џеронимо! Шта си урадио? -Горе је слика, то је прави Моне.
Кад се врате, ухапси их, прочитај им права. -Ништа не узеше. -Веруј ми.
Буди пажљива са сликом. Врати је у музеј, они ће знати шта да раде.
Да. -Мислила сам да не цинкариш.
Па не цинкарим, тај тип Карлос није одавде. Морамо да идемо. У реду.
Боже!
Има ли нешто о Гартију и Колину Корлију? -Ни трага.
Прође више од једног сата! Зашто им треба толико дуго?
Кад сам био њихових година, требало ми је два минута, највише.
Ово је просто смешно.
Збогом, Триша.
Тата? Хвала ти што си се бринуо о њему док сам био одсутан.
Престани. -Не, знаш на шта мислим.
Па, како је прошло?
Деда, гледај своја посла. -Наравно, наредниче.
Карл! -Ћао! -И он би волео да иде.
Па, ево нас.
Тата. Хоћемо ли проћи? -Да, то је права ствар.
Ево... -Хвала.
Пријатан лет! -Хвала.
Никад га нисам видео тако срећног.
Тата? Ако би имао једну жељу, шта би пожелео?
Дођите овамо, сероње!
Придружите ми се! Вода је супер, за име Бога! -Хеј, Вил?
Шта мислиш да истражимо Полинезију?
Ишли би на Фиџи, ишли би на Тонгу...
На Маркиз острва, Гоген је живео тамо.
Имамо времена. Шта мислиш? -Хајде, придружите ми се.
Превео: суадновиц Обрада: Гале
Preuzeto sa www.titlovi.com