Subtitrari-Noi Team www.subtitrari-noi.ro
Bazat pe fapte reale
Boston, Massachusetts - 1976
- Cum merge? - Mama e supărată, iar unchiul e furios.
- Nu e căsătorită? - Divorţată, cu patru copii.
Bănuiesc că părintele ajuta.
Ajuta?
Dle Burke, sunt în spate, vorbesc cu episcopul.
- Şi părintele? - L-am pus în camera de recreere.
A venit cineva de la presă?
Un tip de la Citizen, dar l-am alungat. Nimeni de la ziarele mari.
Aşa să fie şi în continuare.
- Cine e? - Procurorul adjunct.
O să fie greu să ţină ziarele departe de acuzare.
Ce acuzare?
Poţi să-i spui părintelui că nu mai stau mult.
Sheila, ştii ce lucrare bună face biserica în comunitate.
Îţi garantez personal că o să-l scot pe părinte din parohie
şi asta nu se va mai întâmpla din nou.
- Mai stăm puţin, Paul. - Desigur, părinte.
Sheila, îţi promit...
ECHIPA DE INVESTIGAŢII
Birourile Boston Globe Iulie 2001
Întotdeauna e greu când pierzi un reporter bun.
Dar să pierdem unul dintre cei mai buni,
ca s-o pun cât mai elocvent posibil, e un adevărat şut în fund.
Dar, Robby îl cunoaşte de mult timp pe Stewart
aşa că îl las pe el să ia cuvântul. Robby?
Mulţumesc, Ben... cred.
Deşi contrazic referinţa ta la vechimea pe care o am,
voi spune că plecarea lui Stuart este dureroasă, mai ales pentru mine,
pentru că... pentru cât timp Stuart? De 20 de ani?
Stuart a fost mai mult decât dispus
să se despartă de banii lui de la masa de poker.
Iar eu am un copil la facultate...
- Da, dar o să joc în continuare. - Problemă rezolvată.
Drum bun atunci.
Sincronizarea plecării tale mi se pare puţin tulburătoare.
Biroul din colţ e gol.
Noul editor ajunge luni.
Aşa că îmi pare rău, amice, dar trebuie să te întreb.
Ce naiba ştii?
- Cum e tortul? - E foarte bun.
- Îţi păstrezi porţia? - Nu, e pentru Mike.
Nu pot să mănânc la ocaziile astea, mă cam deprimă.
Ştiu.
- Astea sunt cifrele de la Washington? - Da, sunt foarte interesante.
Şi eu cred.
Nu te întreb dacă poliţia te minte, ştiu sigur asta.
Te întreb doar cine e în spatele acestui lucru?
Bine, înţeleg. Nu vrei să vorbeşti.
Nu, Dan, nu sunt supărat, mi-e foame.
Vorbim de atâta timp că nici nu am luat prânzul.
Mă duc să mănânc ceva, apoi îţi las o oră să te decizi
dacă vrei să fii de partea bună,
sau să rămâi îngrijorat precum restul lumii.
Pa, Dan!
- Crezi că Cahill are vreo informaţie? - Poate.
Doar că nu cred că relatarea asta e pentru noi.
Lui Dan îi place.
Nu-i rea, doar că nu e de noi.
- Ce nu e de noi? - Cifrele poliţiei.
Articolul cu cifrele, nu-mi pare că merită.
L-ai convins pe Cahill să vorbească?
Nu, dar o s-o fac.
Bun. Atunci vom şti dacă merită.
- Sus cum a fost? - Bine. Robby a ţinut un discurs bun.
Sunt convins.
Am auzit că Lubin şi Connor se duc la Times.
- Serios? - Da, am auzit.
O să ne termine.
O să ne trimită un tip din Miami, care să conducă lucrurile.
Ar trebui să ne ajute.
Baron a stat în Boston, măcar?
Nu cred că a mai fost pe aici, poate trebuie să-i luăm o hartă.
Un prieten din Miami mi-a spus că au redus 15% din angajaţi.
- Grozav. - Robby.
Noul şef vine să facă reduceri de personal?
N-am idee.
Nu stai de vorbă cu el?
- Ba da. - E vorba despre echipa noastră?
Nu ştiu, Mike, dar ştiu că Ben are nevoie de un răspuns
la articolul despre cifrele crimelor.
Îţi spun, nu cred că articolul ăla e pentru noi.
Dle Baron?
Walter Robinson. Robby.
- Vă mulţumesc că v-aţi făcut timp. - A fost plăcerea mea.
- Ce citiţi? - Blestemul lui Bambino.
E o carte grozavă.
Apropo, Globe are bilete pentru tot sezonul la stadion,
după ce vă instalaţi.
Mulţumesc.
Sincer, nu prea sunt fan al baseball-ului.
Încerc doar să văd cum e oraşul.
Da...
- Eşti originar din Boston? - Da, născut şi crescut.
Mulţi din redacţie sunt de aici.
Îţi dă senzaţia unui ziar local în sensul ăsta.
Iar asta s-a schimbat în vreun fel după ce ziarul a fost vândut către Times?
Nu. Nu cred că a avut vreun impact.
Bun.
Şi... eşti editor pentru echipa Spotlight (Reflector)?
Prefer să mă consider antrenor şi jucător, dar da.
- Ai auzit de Spotlight? - Nu. Nu în mod special.
Suntem o echipă de investigaţii formată din patru oameni.
Îi dăm raportul lui Ben Bradley Jr. şi munca noastră o menţinem confidenţială.
La ce lucraţi acum?
Tocmai am scos un material despre o companie de construcţii dubioasă
iar acum căutăm următorul subiect important.
Cât durează asta în mod normal?
Greu de spus. Câteva luni.
- Câteva luni? - Da, nu ne place să grăbim lucrurile.
Îndată ce luăm un proiect
putem sta un an sau mai mult investigându-l.
- E o îngrijorare? - Nu neapărat.
Dar, din câte am înţeles, numărul cititorilor a scăzut,
iar internetul pătrunde pe piaţa dezvăluirilor.
Şi cred că va trebui să analizez bine lucrurile.
Aşadar...
anticipezi mai multe reduceri de personal?
Cred că putem presupune asta, dar...
în momentul ăsta sunt mai concentrat
pe găsirea unei căi prin care să fac ziarul ăsta esenţial pentru cititorii săi.
- Îmi place să cred că este deja. - În regulă!
Doar cred că se poate mai bine.
- Dle Bradley. - Salut!
Am văzut cifrele poliţiei. Sunt interesante.
- Da, e ceva acolo. - De cât timp ai nevoie?
Încă o săptămână.
- Unde te duci? - La întâlnirea de la 10:30.
- De când? - Tehnic, sunt editor.
Tehnic. Atât de bine a mers discuţia cu Baron?
- N-am putut să-l descos. - Asta-i o premieră.
- Tu? - E tot numai un zâmbet.
Bună dimineaţa, tuturor! Haideţi să începem.
Voiai să spui ceva, Marty?
Sigur.
Bună ziua!
După cum majoritatea dintre voi aţi aflat până acum, mă numesc Marty Baron.
Sunt... încântat să mă aflu aici.
Dacă aţi putea să-mi spuneţi fiecare numele vostru, înainte să luaţi cuvântul,
mi-ar fi de ajutor. Mulţumesc.
Bine.
- Peter. - Peter Canellos, Metro.
Am o încheiere pentru un subiect de senzaţie...
- Salut, Steve! - Mike.
La ce lucrezi?
La nimic valoros.
Ce caută Eileen McNamara la o şedinţă matinală?
- Ai nevoie de ceva, Mike? - Nu, sunt curios doar.
Du-te şi fii serios în altă parte, am treabă.
- Bine Steve. Vorbim. - Da.
... şi se pare că Pedro va sta pe bancă până pe 1 septembrie.
Jimmy spune că se întoarce anul ăsta, dar doctorul nu părea atât de sigur.
Şi, asta-i rău?
Sunteţi toţi?
- Da. - Bun. Mulţumesc.
A citit cineva rubrica lui Eileen McNamara de weekendul ăsta?
Despre cazul Geoghan?
Da. Care e continuarea legată de acel subiect?
E o rubrică. La ce fel de continuare te gândeşti?
Se pare că acest preot a molestat copiii
din şase parohii diferite, în ultimii 30 de ani.
- Iar avocatul victimelor, domnul... - Garabedian.
Mulţumesc, Eileen. Dl Garabedian spune că cardinalul Law
a aflat de asta acum 15 ani şi n-a făcut nimic.
Cred că avocatul ăla e cam excentric, iar biserica a respins reclamaţia.
Astea-s bârfe.
Poate dl Garabedian e excentric, poate nu,
dar spune că are documente care dovedesc că acel cardinal a ştiut.
Din câte am înţeles documentele alea sunt sub sigiliu.
Bine. Dar faptul rămâne că un preot din Boston a abuzat de 80 de copii.
Avem un avocat care spune că poate dovedi că Law a ştiut.
Şi am scris două articole în ultimele 6 luni.
Ăsta mi se pare subiectul esenţial pentru un ziar local.
Cred că cel puţin trebuie să ne uităm pe documentele alea.
Cum vrei să facem asta?
Nu ştiu care sunt legile aici, dar în Florida ne-am duce la tribunal.
Vrei să dăm biserica în judecată?
Tehnic n-am da în judecată biserica,
am înainta o moţiune care să ridice sigiliul de pe acele documente.
Biserica va interpreta asta ca şi când i-am da în judecată.
Şi restul lumii la fel.
E bine de ştiut.
- O decizie curajoasă pentru prima zi. - Se poate spune şi aşa.
Ce crezi că vor spune şefii?
Cred că Gilman o să rămână mască.
- Salutări! - Uşa.
Cum a mers?
Baron vrea să dăm biserica în judecată
pentru documentele sub sigiliu din cazul Geoghan.
Să dăm în judecată biserica? E grozav!
Am relatat despre cazul Geoghan când povestea a ieşit la suprafaţă acum 3 ani.
Baron încă era în Miami.
- Cred că era la Times atunci. - Nu era aici.
Credeţi că un proces ar avea vreo şansă?
- Depinde de judecător. - Şi de ce parohie aparţine.
Bradlee. Da. Bine.
Baron vrea să discute cu noi.
Cu noi?
Bine Jim, mulţumesc. Da. Bine, mulţumesc.
Am stabilit o întâlnire pentru mâine cu un consilier extern.
- Jon Albano? - Da.
Cine e judecătorul în cazul ăsta?
- Constance Sweeney - Dificil.
- De ce? - E catolică.
Aşadar... din ce am citit
nu mi se pare că am făcut o investigaţie amănunţită în cazul Geoghan. Aşa e?
Nu, nu-i aşa.
L-am cercetat în amănunţime.
David Armstrong de la Metro şi Michael Polish de la Religie.
Bine, dar să înţeleg că dincolo de relatările zilnice,
n-am dedicat resurse de investigaţie pe termen lung
întrebării dacă cardinalul Law a ştiut sau nu despre asta.
Nu, nu am făcut asta.
Şi ăsta e genul de lucru pe care l-ar face echipa ta?
Spotlight? Da, dar încă urmărim
povestea cu departamentul de poliţie de care ţi-am spus.
- Aţi putea să o lăsaţi deoparte? - Am putea.
Marty, în trecut, Spotlight a avut succes, în mare parte,
pentru că au ales proiectele greşite.
Ai lua în considerare să-l alegi pe ăsta?
Nu ştiu dacă e gata să vă întâlnească,
dar îl anunţ că aţi sunat. Bine, la revedere.
Cum a mers?
Bine. Baron vrea ca noi să facem lumină în cazul Geoghan.
- E grozav. - N-am acoperit cazul ăsta?
E un avocat care îl acuză pe cardinalul Law că a ştiut ce se petrecea.
Mitch Garabedian, nu? I-am luat interviu la judecătorie.
Poţi ajunge la el?
L-am intervievat o singură dată, e un personaj aparte.
Îmi plac personajele. Îl iau eu.
Bine, ia-l.
De asemenea ar trebui să vorbim cu avocatul care a citit raportul victimelor
din cazul Porter, Eric Macleish.
Tipul ăla era mereu la televizor.
- Cazul Porter? Reaminteşte-mi. - Da, părintele Porter. O poveste similară.
Mai puţin de o duzină de copii în Florida, acum 10 ani...
- Atunci renunţăm la poliţia din Boston? - Eu sunt de acord.
Nu, o să-l lăsăm deoparte momentan. Ascultaţi.
Nu mai trebuie să vă spun, trebuie să fim mai discreţi decât în mod obişnuit.
Bine?
Toţi vor fi interesaţi de subiect. Nu doar The Herald.
Nu-l putem lăsa pe Cardinalul Law să afle, până când vom şti ce avem.
Mult noroc cu asta.
Când pleci bunico?
Autobuzul vine să ne ia din parcarea bisericii la ora 9.
- Merg 40 de persoane. - Vine şi părintele Dominic?
Nu. Zice că n-are noroc.
Dar norocul n-are de-a face cu asta.
Ştiai că ultima oară bunica a câştigat 160$?
- Nu i-ai spus? - Nici măcar nu ştim dacă e vreo poveste.
Despre biserică? Va fi una.
Bună, Lisa! Poţi să-mi dai toate rapoartele relevante despre asta?
Da.
E pentru Spotlight?
Să mi le aduci când sunt gata. Mulţumesc.
Nu te supăra, ştii unde e biroul editorului?
Se face.
Ce mai faci, Marty? Te acomodezi?
Da, aşa cred.
Bine. Ce pot face pentru tine?
Aş vrea să contestez ordinul de protecţie în cazul Geoghan.
Vrei să dai în judecată biserica catolică?
Doar înaintăm o moţiune, dar... da.
- Crezi că e atât de importantă? - Da, cred.
Pentru că, evident, biserica o să se lupte cu dârzenie.
N-o să treacă neobservat de cititorii noştri. 53% sunt catolici.
Cred că vor fi interesaţi.
Bine.
Marty, probabil o să fii contactat
în legătură cu o întâlnire faţă în faţă cu cardinalul. Aşa se obişnuieşte.
Da, m-au contactat deja. Am stabilit-o pentru săptămâna viitoare.
Eu n-aş menţiona asta.
E cineva?
Pot să vă ajut?
Bună ziua! Sunt Mike Rezendes de la Boston Globe.
Am venit să mă întâlnesc cu Mitchell Garabedian.
- Vorbeşte la telefon. Luaţi loc. - Bine.
Bine, ascult. Spune-mi.
Bine.
Bill, unde naiba sunt hârtiile alea?
Ţi-am spus să mi le pui pe birou!
Faimosul Walter Robinson în sala mea de conferinţe.
Îmi pare bine să te văd din nou, Eric. Sacha Pfeiffer, Eric Macleish.
Îmi pare bine de cunoştinţă.
Nu joci golf, nu?
- Nu. - Bine. Colegul tău m-a stors de nişte bani
la un eveniment caritabil, anul trecut.
A fost o lovitură norocoasă.
De fapt am avut ochii închişi.
Cu ce vă pot ajuta?
Eşti familiarizat cu cazul Geoghan?
Sigur, 80 de reclamanţi.
Toate cazuri individuale, Garabedian cred că înoată printre ele.
Şi acuzaţiile împotriva cardinalului Law?
Da e complicat.
Uite ce trebuie să înţelegeţi, astea sunt cazuri de rahat.
Statutul prescripţiei e doar de 3 ani şi majoritatea victimelor mărturisesc
la mult timp după expirarea acelei perioade.
- De ce se întâmplă asta? - Păi sunt copii. Vinovăţia, ruşinea...
Şi majoritatea copiilor vin din cartiere sărăcăcioase.
Nimeni nu vrea să recunoască chestiile de genul ăsta, aşa că...
Aţi pus-o în privinţa termenului limită şi...
chiar dacă reuşiţi să evitaţi asta, statutul de imunitate caritabilă
stabileşte cauţiunea daunelor morale la 20.000$.
20.000? Pentru abuzarea unui copil?
Aşa funcţionează sistemul. Da.
Biserica e dificilă, deci cea mai bună şansă
e să încercaţi cazurile astea în presă.
Cum am făcut eu în cazul Porter.
Dar majoritatea victimelor nu vor să apară la televizor.
Iar Mitch nu e tocmai o persoană prietenoasă.
Da, iar dacă Garabedian nu poate
să-şi convingă victimele să apară în faţa presei,
atunci e foarte...
Aşa e, are un drum lung în faţa sa.
Presupunerea mea e că n-are nimic contra lui Law.
Credeţi că blufează?
Cred că el caută să atragă publicul de partea sa
ca să obţină o înţelegere mai bună.
- Pare puţin cam nechibzuit. - L-aţi întâlnit pe Mitch Garabedian?
Ţi-am spus să-mi aduci moţiunea, Bill,
nu ţi-am zis s-o arhivezi.
Bill...
Bună ziua!
- Cine eşti? - Sunt Mike Rezendes de la Boston Globe.
Aveam o întâlnire cu dv acum o oră.
Nu pot vorbi cu tine, sunt foarte ocupat. Sharon!
A ieşit la o cafea, a zis că se întoarce imediat.
Fac o continuare unui articol.
- Cel din Phoenix? - Nu, din Globe.
- L-ai văzut pe cel din Phoenix? - Nu, nu l-am văzut.
Mi s-a părut foarte bun, aveam un exemplar pe aici pe undeva.
E în regulă, îl găsesc eu.
De fapt continui o rubrică scrisă de Eileen McNamara despre procesul dv.
"Procese." Sunt 84. Nu e o acţiune colectivă,
ar trebui să te informezi mai bine.
Aveţi dreptate.
Încerc să aflu nişte informaţii generale...
Nu înregistrezi asta, nu?
Nu. N-aş face asta fără să vă întreb.
Nu pot să-ţi arăt documentele bisericii, dacă pe ele le vrei. Sunt sub sigiliu.
Da, ştiu asta.
Ştiai că au încercat să mă aducă
în faţa Curţii de Barou din Massachusetts de trei ori?
Mă supraveghează îndeaproape.
- Biserica? - Da, chiar ea. Da.
Vor să mă excludă din barou. De fapt, lasă aia deoparte.
- Pune-o deoparte. - Sigur.
Nu vreau să înregistrezi asta sub nicio formă.
- Nici pe casetă. Pe nimic. - Sigur.
De fapt, probabil că nici n-ar trebui să vorbesc cu tine.
Aşa că...
Dle Garabedian ştiu că sunt lucruri pe care nu puteţi să mi le spuneţi.
Dar vreau să ştiţi că e o poveste aici şi cred că e una importantă.
Am vorbit deja cu cei de la Phoenix.
Da, şi e un motiv pentru care nu l-am văzut.
Nimeni nu mai citeşte Phoenix. Sunt falizi, nu mai au putere.
The Globe are.
Dacă ne ocupăm noi de povestea asta, toţi o vor auzi.
Biserica gândeşte în secole, dle Rezendes.
Credeţi că ziarul dv are resursele necesare să înfrunte lucrul ăsta?
Da, cred.
Dar, dacă nu vă supăraţi că întreb... dv credeţi?
Nu pot vorbi cu dv, dle Rezendes, sunt foarte, foarte ocupat.
- Sharon. - Mulţumesc.
Da.
Măcar pot vorbi cu unii dintre clienţii dv?
Victimele? Aş vrea tare mult să fac asta.
Sună-mă mâine, o să mă gândesc.
- Mulţumesc. - Da, da.
UN TIPAR CUNOSCUT
Porter apare în faţa tribunalului
după ce 87 de reclamaţii de abuzuri ies la suprafaţă.
- Am mai adus nişte bucăţi de la bibliotecă. - Lasă-le acolo.
Faceţi un articol despre biserică?
Nu, nu facem un articol despre biserică.
Matt, ai găsit ceva legat de tipul ăsta, Phil Saviano?
Nu. Cine e?
Face parte dintr-o organizaţie a victimelor.
Un coleg a făcut un reportaj despre el, imediat după cazul Porter.
E o organizaţie a victimelor?
Da. Se numeşte RSAP.
Reţeaua Supravieţuitorilor Abuzaţi de Preoţi.
Neinspirat acronimul.
- Vrei să dau de el? - Da. Adu-l aici.
De cât timp ai nevoie să parcurgi bucăţile din ziare?
Câteva zile. Sunt multe.
- O să-mi mai trimită, Lisa. - Bine.
Cred că am mai găsit un preot.
Liam Barrett. A molestat nişte copii în Philadelphia.
A fost mutat în Boston, a făcut acelaşi lucru şi a fost mutat din nou.
Serios? Pare a fi Geoghan.
E o bucată din ziarul nostru?
Da, de un anume Lans Diega, scrisă în 1997.
Trebuie să fi fost în perioada când lucra la Religion.
- A avut continuare? - Nu. A fost un articol mic.
Biserica a ajuns la o înţelegere în acel caz.
- Nu-l cunoşti pe Jim Sullivan? - Ba da. De ce?
Se pare că biserica l-a angajat ca s-o ajute.
Isuse! Spune-mi că a scos mingea în afara terenului.
- Nu. - De ce-ţi baţi capul cu chestia aia?
Îmi distrage atenţia de la joc.
Ştii ce te-ar mai putea ajuta?
Da, bună idee. Fac cinste cu un rând. Mă întorc imediat.
- Vreţi ceva de mâncare? - Nu. De fapt, un hotdog.
- Aţi făcut vreun progres? - Absolut, e o poveste bună.
De ce? Pentru că eşti încă un fost catolic supărat pe biserică.
- Avem multe lucruri bune. - Cum ar fi?
Doar mă uit la meci.
- Am dat de încă un preot. Liam Barrett. - L-am intervievat.
Spuneam doar că am făcut-o.
Bine, dar tipul ăsta a fost mutat
din parohie în parohie, o dată la câţiva ani,
la fel ca Geoghan şi Porter. Cred că e un tipar.
Pare puţin. Ce mai ai?
Sacha a dat peste un tip dintr-o organizaţie a victimelor. Phil Saviano.
De la RSAP? L-am inclus şi pe el în reportaj.
Parcă te uitai la meci, Steve.
- Tipul ăla e dus cu capul. - Am făcut câteva articole despre el.
- Ne trimitea scrisori încontinuu. - Vrea un zid al plângerii.
- Şi ce? Nu merită să vorbim cu el? - În ce stadiu eşti cu Garabedian?
Mă ocup de asta.
Robby mi-a spus că Macleish crede că blufează.
- Cred că e ceva acolo, Ben. - Dacă e ceva temeinic, îţi accept oferta.
Nu vreau să ne pierdem vremea cu asta.
Stai departe de capcana aia.
N-ajungi la capcana aia nici în visele tale, amice.
- Am mai atins-o. - Da. Poate Paul.
- Cum stăm? - Bine.
Avem două în faţa lor.
- Cum te înţelegi cu noul editor? - Nu prea îi place baseballul.
Dar, pare un tip inteligent.
Da, am citit un articol despre el
în care se spunea că e primul editor evreu de la The Globe.
Probabil că au venit cu întârziere ştirile în ziua aia.
- Are familie? - Nu, nu e căsătorit.
- Divorţat? - Nu cred. Nu.
Deci noul editor de la The Globe este un evreu necăsătorit care urăşte baseballul.
- Da. - Trebuia să i-l dea lui Ben.
Ar fi fost logic.
Presupun că nu a ridicat mâna suficient de repede.
Apropo, am citit despre un preot, părintele Barrett.
Se spunea că eşti implicat şi tu.
Barrett, da. E de soi rău.
Era atât de disperat după ajutor, încât mi-am oferit serviciile.
Victima a spus că Law ştia de Barrett când a venit din Philadelphia. E adevărat?
Ştii că nu pot discuta despre caz, Robby.
Neoficial?
Neoficial nu pot discuta despre el.
- E legat de vreun proces? - Ai auzit de el?
Bine.
Nu ştiu cine e tipul ăsta Baron,
sau ce vrea, sincer nici nu-mi pasă.
Dar nu vreau să văd cum încasezi un glonţ pentru el.
Depinde doar de tine.
- Aici. - Haide, haide.
Alaltăieri am intrat pe internet.
Orice vreţi să ştiţi se află acolo.
Recunosc că, în calitate de preot, devin puţin agitat.
Să mă îngrijorez în privinţa siguranţei jobului? Nu cred.
Vedeţi dv, cunoştinţa e un lucru, dar credinţa e altul.
- Salut! - Salut!
- Nu trebuia să golfezi sa ceva? - "Golfez" nu e verb.
Şi n-am fost în formă.
Aşa se numeşte?
Se mai numeşte şi activitate recreativă.
Ar trebui s-o încerci, Mike.
- O fac prin fugă. - Da, fugi spre locul de muncă.
De ce eşti aici azi?
Mă uit peste articolele despre Saviano.
Steve crede că e o fundătură.
Mi-a spus tot felul de prostii la meci.
- Da, Ben mi-a dat un email. - Da?
- Da. A spus că ar trebui să renunţăm. - Ce vrei să facem?
- Îl aducem pe Saviano. - Deci, îi ignorăm?
Cred că trebuie să-i ignorăm pe toţi, în povestea ăsta.
N-am nimic împotrivă.
Crezi că Marty are idee ce urmează să se întâmple?
Nu, nici nu cred că-i pasă.
Ce încurajator!
Da.
Asta în cazul în care se înşeală.
Întotdeauna am fost fascinat de activitatea ziarelor de ştiri.
Obişnuiam să stau la prelegeri cu băieţii Nieman, când eram la Harvard.
Am citit că, pe vremuri, aţi fost editor.
Da. Asta s-a întâmplat acum mult timp.
The Mississippi Register. Era mic.
Ziarul episcopiei.
Dar pentru un pastor de 30 de ani, era o responsabilitate.
Prea mare uneori.
Cum aşa?
Am fost apropiat de fraţii Everist.
Am luat atitudine în privinţa drepturilor civile.
Cititorii noştri n-au fost mulţumiţi.
M-au considerat un străin băgăreţ.
Îmi imaginez.
E o poziţie grea, mai ales într-un oraş mic.
Cred că îţi vei da seama că şi Boston
e un oraş mic, încă, Marty.
În multe feluri.
Dacă pot fi de ajutor în vreun fel, nu ezita să întrebi.
Cred că oraşul prosperă atunci când instituţiile sale importante colaborează.
Mulţumesc. Personal sunt de părere
că pentru funcţionarea bună a unui ziar, acesta trebuie să fie independent.
Desigur. Dar oferta mea încă e valabilă.
Mulţumesc.
Intră.
Mulţumesc, Maureen.
Un mic cadou, Marty.
Gândeşte-te că e ghidul unui cardinal pentru oraşul Boston.
CATEHISMUL RELIGIEI CATOLICE
- Am venit s-o văd pe Sacha Pfeiffer. - Cum vă cheamă?
- Phil Saviano. - Bine, aşteptaţi puţin.
Aşadar sunt singurul supravieţuitor pe care l-aţi intervievat?
- Da. - Bine...
Mai întâi de toate vreau să vă mulţumesc pentru că m-aţi chemat.
Şi vreau să ştiţi că aveţi toată cooperarea din partea organizaţiei mele, RSAP.
Câţi membri ai în organizaţie, Phil?
Eram 11 la ultima noastră întâlnire.
Nu, de fapt 10. Karen s-a mutat recent.
Aveaţi o femeie în grup?
Bineînţeles. Ei nu discriminează când vine vorba de abuz.
N-are legătură cu homosexualitatea,
sunt doar preoţi care se folosesc de statutul lor ca să violeze copii.
Copii. Fete şi băieţi.
PHIL SAVIANO 11 ANI
Aveam 11 ani când am fost abuzat de părintele David Holly, în Wester.
Şi nu mă refer la altceva. Strict la abuz.
Sunteţi catolici?
Eu am fost crescut catolic,
acum mă duc la biserica presbiteriană a soţiei mele.
Eu am fost. Mă duc la biserică împreună cu bunica mea uneori.
Putem spune cu siguranţă că toţi am crescut catolici, dar acum...
Nu mai suntem.
Bine, atunci vă pot spune...
Când eşti un copil provenit dintr-o familie săracă,
religia contează mult.
Iar atunci când un preot îţi acordă atenţie, e un lucru important.
Când îţi cere să colectezi donaţiile,
sau să duci gunoiul, te simţi special.
E ca şi când Dumnezeu ţi-ar cere ajutorul.
Poate e puţin ciudat când îţi spune o glumă deocheată
dar acum aveţi un secret împreună.
Aşa că îl susţii.
Apoi îţi arată o revistă porno.
Şi îi ţii isonul. Şi continui s-o faci.
Până într-o zi te roagă să-l masturbezi sau să-i faci o felaţie.
Aşa că îi îngădui şi lucrul ăsta pentru că te simţi prins în capcană.
Pentru că te-a pus la punct.
Cum să-l refuzi pe Dumnezeu, nu?
Vedeţi...
E important să înţelegem
că nu e doar un abuz fizic, ci şi unul spiritual.
Când un preot îţi face asta, îţi răpeşte credinţa.
Aşa că te apuci de băut sau de droguri.
Şi dacă nici astea nu funcţionează, te arunci de pe un pod.
De asta ne numim supravieţuitori.
Aţi citit cartea lui Jason Barry? A scris despre cazul Gauthe din Louisiana.
- E G... - G-a-u-t-h-e.
Vorbiţi şi cu Richard Sipe.
A lucrat într-unul din centrele de tratament ale bisericii.
E fost preot. S-a căsătorit cu o călugăriţă.
Poftiţi. Asta e mărturia lui din cazul Casque.
Phil, ce e un centru de tratament?
E locul în care sunt trimişi preoţii când sunt prinşi.
Toate informaţiile sunt în cutie. Vi le-am trimis acum 5 ani.
La Globe? Cui i le-ai trimis?
Nu vreau să spun cui, dar a spus că nu e interesat.
Dar Phil, am făcut câteva articole despre tine, le-am văzut...
Da, sincer, n-au fost suficiente.
Trebuie să înţelegeţi. E ceva important.
Nu se întâmplă doar în Boston, ci în toată ţara, în toată lumea.
Merge până la Vatican.
- Ai vreo dovadă, Phil? - Nu, nu încă.
Dar gândiţi-vă. Sunt atât de mulţi.
Cum altfel ar fi putut să ţină secretul atâta timp.
- Atât de mulţi ce? - Preoţi!
Preoţi! Cunosc 13 doar aici în Boston.
Cunoşti 13 preoţi din Boston care au molestat copii?
Da. De ce tot repetaţi tot ce spun?
- Vreau doar să clarificăm lucrurile. - Poate trebuia s-o faceţi acum 5 ani.
Când v-am toate chestiile astea. Toate sunt aici.
- Pot să mă duc până la toaletă? - Da, sigur Phil.
Haide.
Ce părere aveţi?
- Tipul are un scop, asta-i sigur. - Crezi?
E evident că a suferit, dar e deştept,
şi dacă are dreptate în privinţa celor 13 preoţi...
Da, poate fi un lucru important pentru tipul ăsta.
Verifică-i trecutul şi ia legătura cu alţi supravieţuitori din grupul lui.
Eu îi caut pe fostul preot Sipe.
Bine, dar urmăreşte-l pe Garabedian, e mai important.
Garabedian, ce pacoste!
Şi tu poţi fi o pacoste, Mike.
Mitchell, ce surpriză. Ce mai faci?
- Sunt bine, dle Rezendes. - Bine. Ştii nu m-ai mai sunat.
Ţi-am lăsat câteva mesaje.
Am fost foarte ocupat. N-am timp să vorbesc la telefon.
Sunt convins. Ascultă-mă, Mitch.
Lasă-mă să vorbesc cu două victime.
Poţi citi interviul şi dacă nu-ţi place, poţi să-l arunci.
Am vorbit cu clienţii mei şi nu vor să ajungă în ziare. Îmi pare rău.
Înţeleg asta, dar nu e nevoie să dau nume.
- Nu te cred, dle Rezendes. - Sunt convins.
- Ascultă-mă, Mitchell. - Dle Rezendes, te rog.
Nu scriu profilul cuiva, lucrez la ceva mai important.
Mai important? Nu ştiu ce înseamnă asta?
N-ar trebui să vă spun asta, dar fac cercetări pentru Spotlight.
Spotlight se ocupă de asta?
Da, facem investigaţii, dar trebuie să mă ajuţi.
Trebuie să mă laşi să vorbesc cu unele victime, te rog.
Te rog.
- Întoarce-te mâine la 9:30 dimineaţa. - Mulţumesc.
- Dra Pfeiffer. - Joe.
Bună!
- Fir-ar! - Nu-i nimic.
- Scuze. Luaţi loc vă rog. - Nicio problemă. Mulţumesc.
- Vă convine masa asta? - E perfectă.
Am mâncat o brioşă până să veniţi, două de fapt.
Mănânc, când am emoţii.
Şi eu fac la fel, de fapt.
Sper că n-am întârziat. Phil mi-a spus de ora 1:00 pm.
Nu, e bine. Am ajuns eu devreme. Acum o oră.
Te superi dacă-mi iau notiţe? Ai fi de acord?
Nu te superi dacă-mi iau notiţe, nu?
- O să-mi foloseşti numele? - Nu.
Dacă nu vrei, nu.
Am un copil. Are doar un an,
dar nu sunt sigur dacă vreau ca el să ştie despre toate astea.
Sigur. Înţeleg.
Putem opri interviul ăsta în orice moment, Patrick.
- Bine? - De acord.
- Poţi să-ţi iei notiţe. - Bine, aşadar...
Unde locuiai când s-a întâmplat prima oară?
În cartierul mărginaş de lângă parcul Hyde.
- Lângă acel magazin "Stop and Shop"? - Da. Îl ştii?
Da, am condus un taxi câţiva ani.
Deschideau devreme şi cafeaua era groaznică, nu?
Da, presupun.
Câţi ani aveai, când s-a întâmplat?
Aveam 12 ani. S-a întâmplat imediat după ce s-a sinucis tata.
- Isuse! - Era un nemernic.
Nici mama nu era prea stabilă.
- La ce te referi? - Era nebună.
- Era schizofrenică. - E acelaşi rahat.
Când l-ai cunoscut prima oară pe Geoghan?
Sora mea l-a văzut la gogoşerie.
I-a povestit despre decesul tatălui meu, iar el a venit imediat la noi.
Era o călugăriţă, sora Barbara,
care conducea grupul copiilor din familii cu probleme.
- Unde se întâmpla asta? - San Ambrose în Dorchester.
Bine.
Ea mi-a făcut cunoştinţă cu părintele Chantley.
Era un preot de stradă, păr lung, în pas cu moda.
M-a invitat în apartamentul său din Back Bay.
Unde în Back Bay?
- Pe strada Beacon. - Beacon, bine.
Eşti din oraş?
Nu, am crescut în Ohio, dar mama mea e din Southie.
Deci cunoşti locul. Eu nici măcar nu văzusem Back Bay.
Ce s-a întâmplat în acea primă vizită, Joe?
A fost foarte amabil la început. Foarte amuzant. Foarte degajat.
Şi cred că şi-a dat seama că sunt gay.
Aşa că mi-a arătat o jucărie mobilă,
ca aceea de se pune deasupra pătuţului unui bebeluş.
Dar avea cuvinte diferite. Homosexual, transsexual, bisexual.
Bine. Ştiai că eşti gay la acel moment, Joe?
Da. Dar nu era o informaţie pe care s-o împărtăşesc cuiva.
Nu în Dorchester.
Bine. Ce s-a întâmplat după ce ţi-a arătat jucăria mobilă?
M-am speriat puţin.
Cred că şi-a dat seama. Aşa că a spus: "Ştii, ar putea să te ajute"
"dacă am juca poker pe dezbrăcate."
Bineînţeles că am pierdut.
Apoi lucrurile au continuat din acel moment.
Poţi să-mi spui mai exact ce s-a întâmplat?
Mai exact m-a... molestat.
Joe, cred că limbajul o să fie foarte important în situaţia asta.
Nu putem să îndulcim cuvintele. Doar să spunem "molestat", nu e suficient.
Oamenii trebuie să ştie ce s-a întâmplat de fapt.
- Probabil ar trebui să le luăm la pachet. - Corect.
Geoghan apare, iar mama era...
Era încântată.
- De parcă ar fi venit Dumnezeu. - Sigur. Corect.
Ce s-a întâmplat apoi?
Chiar vrei să auzi rahatul ăsta?
Da, Patrick, vreau.
S-a oferit să mă scoată la o îngheţată.
- Era preot, iar eu copil, aşa că mă duc. - Sigur.
Mă conduce acasă cu maşina şi...
Începe să mă mângâie pe picior.
Apoi...
Îşi trece mâna mai sus şi...
mă apucă de sculă.
Am îngheţat, eram împietrit. Nu puteam să mă mişc.
Nu ştiam ce să fac. Eram doar un puşti.
Da.
Nici măcar nu m-am atins de îngheţată.
Mi s-a topit în mână.
L-ai... mai văzut după acel incident?
Da.
În regulă. E bine. O să ne oprim aici pentru moment.
Sigur.
A spus că era un mod prin care mă simt mai comod în propriul meu corp.
Ce s-a întâmplat după ce ţi-a spus asta?
Şi-a dat jos hainele şi a spus că a fost foarte deprimat,
şi dacă pot să-l înveselesc făcându-i o felaţie.
Un tip elegant!
- Şi i-ai făcut? - Da.
Ştiu la ce te gândeşti.
De ce aş face aşa ceva
unui tip ciudat care e cu 38 de ani mai în vârstă decât mine, dar...
dar trebuie să înţelegi că era prima dată în viaţa mea,
când cineva mi-a spus că e în regulă să fii gay.
Şi era un preot.
Deci i-ai făcut sex oral?
Aţi întreţinut raporturi sexuale?
Da. Nu atunci, dar mai târziu.
M-a dat peste cap.
Sunt calm acum, dar acel lucru a fost începutul tuturor problemelor.
E foarte tulburător, ştii?
Ca primă ta experienţă sexuală să fie aceea...
apoi să fii atras de bărbaţi.
Îmi pare rău. Ştiam că o să fac asta. Îmi pare rău.
Nu trebuie să-ţi fie. E în regulă, Joe. E în regulă.
Bineînţeles că e o biserică acolo.
Şi un teren de joacă.
Joe, ai încercat vreodată să spui asta cuiva?
Cui? Unui preot?
- Pot să folosesc telefonul dv? - Da, sigur. Ştii unde e.
Puteţi să-mi folosiţi numele, dacă vreţi.
Mulţumesc, Patrick.
Nu-mi mulţumi, prindeţi-i pe ticăloşii ăştia, da?
El e unul dintre cei norocoşi.
Încă trăieşte.
- Vrei o ceaşcă de ceai, Sacha? - Mi-e bine, bunico. Mulţumesc.
- Alo? - Bună, Joe, sunt Sacha Pfeiffer.
- Bună, Sacha, ce mai faci? - Bine, mulţumesc.
Ascultă, Joe, voiam să te mai întreb un lucru.
Ai vorbit cu Phil Saviano despre toate astea, nu?
Da, am vorbit. Am fost la câteva întruniri RSAP.
Şi Phil ţi-a sugerat vreodată să faci ceva în legătură cu asta?
Nu. Reuniunile nu erau tocmai despre asta.
Câţiva dintre ei s-au dus la un avocat, dar...
- Eu n-am crezut că merită. - De ce nu?
Erau foarte multe formulare de completat. Era copleşitor, ştii?
Şi a zis că poate să-mi obţină doar o înţelegere mică, deci...
- Cine a spus asta? - Avocatul.
Deci te-ai dus la un avocat?
Da, dar în final n-am avut nevoie de el.
Nu credeam că e important.
- Scuze, nu încerc să ascund ceva. - Nu. Ştiu asta, Joe.
Îţi aminteşti numele avocatului?
Nu, dar poate ştie Phil.
Tipul a fost foarte mult timp la televizor în cazul Porter.
Era chipeş.
- A fost cumva Eric Macleish? - Da, el a fost. Macleish.
Mi s-a părut foarte chipeş.
Vin din redacţie. Judecătorul Sweeney a stabilit o dată pentru audiere.
- Serios? Când? - Peste două săptămâni, în Springfield.
Canellos a pornit un pot. Costă 10 dolari intrarea.
E cineva mai important decât Globe?
Acceptă doar pariurile referitoare cât de rapid va decide Sweeney împotriva noastră.
- Robby. - Bună, eu sunt.
- Ai primit mesajul meu? - Da.
Se pare că părintele Chantley ar putea fi al patrulea preot.
- Da, cred că e. - Ai urmărit pista cu Macleish?
Tocmai am vorbit cu Phil.
A spus că Macleish s-a ocupat de câteva cazuri.
- Presupun că a uitat să menţioneze asta. - Da.
Mâine mă duc la tribunal să văd
dacă găsesc vreun caz în care a ajuns la o înţelegere cu biserica.
Sună-mă după ce faci asta.
- Noapte bună! - Bine. Noapte bună!
Voiai să discutăm?
Da, am întârziat la o cină, vii până la ieşire?
Sigur.
- Isuse. Tipul ăla se duce acasă vreodată? - Se pare că nu.
Dacă o să conducă în felul ăsta, o să epuizeze redacţia asta afurisită.
- Cum stăm cu Geoghan? - Mai căutăm victime.
- Vreau să extind investigaţia. - De ce?
Am găsit al patrulea preot. Ar putea să fie chiar 13.
- 13? - Da.
- Cine e sursa ta? - Phil Saviano.
- Isuse! I-am spus lui Mike că tipul ăla e.. - Ştiu, ştiu.
Ştiu, dar cred că Saviano ar putea să spună adevărul.
- Vrei să dezvolţi ideea? - Nu, nu tocmai.
Simt că lucrurile se adună. Instinctul mi-o spune.
- Bine. - Bun. Mulţumesc.
Alo?
- Domnul Rezendes? - Da, cine e la telefon?
Sunt Richard Sipe.
Salut, Richard! Ce mai faci?
Sunt bine.
Îţi mulţumesc pentru telefon. Phil Saviano mi-a dat numele tău.
Mă întrebam dacă pot să-ţi pun câteva întrebări.
- Sigur. - Grozav.
Phil mi-a spus că ai lucrat la unul din centrele de tratament din Baltimore?
Da, la un institut psihiatric.
Era condus de Fiicele Caritabile.
Şi...
Când s-a întâmplat asta, Richard?
Am început psihoterapia odată cu frăţia din 1965.
Şi asta a durat 5 ani, apoi am petrecut următorii 30 de ani
studiind preoţii abuzivi şi victimele lor.
Serios?
Şi asta a fost singura ta preocupare?
Ascultă, Mike, biserica vrea să credem
că are doar câteva "mere stricate".
Dar e o problemă mult mai mare decât asta.
- Cât de mare, Richard? - Bazându-mă pe cercetare,
l-aş clasifica ca pe un fenomen recunoscut psihiatric.
E mare!
- Bună, Mac! - Bună!
Dacă aş vrea date istorice despre un preot,
parohii în care a fost trimis, unde aş găsi informaţiile astea?
Zici de cazul Geoghan? Sunt în arhive. Lisa are materialul sursă.
Dacă ar fi pentru un alt preot, unul care n-a apărut în ziare.
- Aţi găsit alt preot? - Ce cauţi?
Ai vreo idee?
Ei, haide. Nu-mi spui?
Trebuie să ajung la o întâlnire. Mersi, Mac.
Mersi, D.
Arhiepiscopia publică un registru anual.
Fiecare preot şi parohie.
Grozav. Sunt şi mai vechi de anul 1998?
Da, până în perioada anilor 80.
Dar pentru mai vechi de atât, trebuie să te duci la BPL.
- Mulţumesc, Lisa. - N-ai pentru ce.
A spus că toţi iau în vizor acelaşi model de copil.
Venit din familii cu venituri mici, părinţi absenţi,
case dărăpănate.
Deci un tip ca Geoghan urmăreşte băieţii, nu pentru că îi preferă,
ci pentru că sunt mai ruşinoşi şi e mai puţin probabil să vorbească.
Tipii ăştia sunt prădători, Robby.
Am vorbit cu Sipe.
A văzut o groază de astfel de copii în anii 60.
L-a numit un "fenomen".
- De ce nu l-a făcut public? - A făcut-o.
Dar biserica a făcut un efort uriaş pentru a-l discredita.
Campanii de defăimare, declaraţii publice de episcopi proeminenţi.
E exact cum a spus Saviano şi Garabedian.
- Ai mai scos ceva de la el? - Mai multe victime.
Mai multe victime?
Nu poţi să-i goleşti buzunarele?
Îl conving eu, dar mai am nevoie de timp.
- Haide, Mike, trebuie să-l convingem. - Îl conving.
Isuse, ce miroase aşa?
E un şobolan mort în colţ.
Ce ai aflat?
Registrele bisericii.
Sunt despre fiecare preot din Massachusetts.
- În ce parohie a fost desemnat... - E ceva oficial?
Da, m-am gândit că ne ajută să luăm urma unor preoţi menţionaţi de Saviano.
Poate mai găsim victime.
Putem să facem mai multă lumină aici?
N-am găsit întrerupătorul. Vrei să-ţi împrumut ochelarii?
- Nu, e în regulă. - Uitaţi-vă. 1983.
John Geoghan, aceeaşi parohie din Dorchester.
Deci putem afla unde se află orice preot în orice an?
Da, îl am aici.
Ce?
1980, anul când Geoghan a fost scos dintr-o parohie.
Spune că e în concediu medical.
Chiar aşa scrie?
Unde e cel din 1991?
- Aici. - Ia să văd.
Barrett. Barrett Liam. Nu pot să citesc în lumina asta. Caută un Liam Barrett.
1991 e anul în care l-au retras de la parohia din Charleston.
Barrett Liam.
Da.
Concediu medical.
E o desemnare oficială.
Duceţi-le sus.
Matt verifică numele acelor preoţi pe care ni-i i-a dat Saviano. Robby.
- Eşti la tribunal? - Da.
Ceva nu e în regulă aici.
Nimic nici despre Shinley, Sacha.
Bine, mulţumesc.
- Da, trebuie să vorbim din nou cu Macleish. - Da? De ce?
Nu-i nimic aici.
Nu există vreo înregistrare pe numele lui.
Mulţumesc că m-aţi aşteptat. Îmi cer scuze, am vorbit la telefon.
- Nicio problemă. Ce mai faci? - Bine.
- Mulţumesc că ai acceptat întâlnirea. - Nicio problemă. Ce s-a întâmplat?
Dle Macleish vă este cunoscut un preot pe nume Paul Shinley?
Da, îl cunosc.
Şi aţi făcut înţelegeri în cazuri împotriva părintelui Shinley?
Sunt sigur că puteţi înţelege că nu pot discuta asta cu voi.
Dar împotriva părintelui Ronald Paquin?
Ei bine, nu pot discuta nici acest lucru cu voi. Haideţi.
Am înţeles că ai intermediat mai multe cazuri împotriva fiecăruia.
Chiar şi dacă aş fi fost implicat în acele cazuri,
înţelegerile ar fi confidenţiale.
Şi pot fi exclus din barou pentru că aş recunoaşte existenţa lor.
Bine?
V-am spus că astea sunt cazuri dificile.
Majoritatea acestor oameni vor puţină recunoaştere.
A ceea ce s-a întâmplat.
Le-am obţinut o întrevedere cu episcopul şi puţini bani
iar ăsta e cel mai bun rezultat la care puteau spera.
Cu siguranţă e şi cel mai bun rezultat la care putea spera un preot.
Nu, biserica a promis că-i suspendă.
Ai continuat să afli dacă aşa s-a întâmplat?
- Mai aveţi nevoie de altceva? - Da.
De ce nu există arhive?
Am fost la tribunal mai devreme,
nu sunt arhive cu vreo astfel de înţelegere.
Am tratat direct cu biserica.
Scriam scrisoarea principală şi o trimiteam la cancelarie.
N-aţi depus nimic la tribunal?
- E o mediere privată. - Deci...
Ai fost doar tu şi avocaţii Arhiepiscopiei...
- Într-o cameră. - Corect.
Mai era altcineva în cameră?
Ocazional biserica aducea alt avocat ca să ajute.
- Ai nume? - Nu.
N-am.
Deci toate astea au fost făcute în secret.
Nu există niciun document. Niciunul.
Victima trebuie să semneze un acord de confidenţialitate
ca să obţină înţelegerea.
Avocatul îţi ia o treime, iar biserica bagă totul sub preş.
- Isuse! E o escrocherie afurisită. - E mai complicat decât atât.
Macleish are o datorie faţă de client
să-i obţină cea mai bună înţelegere.
Sigur, dar câte victime să reprezinţi
şi să profiţi de pe urma lor, înainte să spui ceva?
Garabedian ar spune niciuna.
Tocmai de asta duce cazurile astea la tribunal.
Pentru că vrea ca oamenii să afle.
Sunt de acord.
Lăsând etica legală la o parte, Ben,
modul de operare al lui Macleish,
garantează că cel abuzat nu va ieşi la iveală.
Da. Macleish a confirmat toţi preoţii lui Saviano?
Nu.
E limitat de acordul său de confidenţialitate.
E clar că a intermediat cazuri împotriva mai multor preoţi.
Phil m-a pus în legătură cu alte victime.
Sunt destul de încrezătoare că toţi preoţii săi vor fi confirmaţi.
- Deci sunt 13 preoţi? - Da.
Aşa se pare.
Dumnezeule!
Bine, continuaţi.
GALA DE CARITATE CATOLICĂ Lista de invitaţi
Îmi cer scuze, ce nume aţi spus?
Baron.
B-A-R-O-N.
Se pare că nu-l găsesc, acordaţi-mi câteva clipe.
E în ordine, Kim, garantez eu pentru el.
Sunt Pete Conley, fac parte din consiliul Carităţi Catolice.
Bun venit în Boston, dle Baron.
- Mulţumesc. - Apreciez că aţi venit.
Suntem foarte mândri de munca pe care o facem aici în Boston.
Cardinalul a spus că aţi avut o întrevedere plăcută.
- Da, am avut. - E un om extraordinar.
Mă bucur că aţi apucat să vorbiţi.
Te simţi bine?
Să fiu sincer, evenimentele astea nu sunt punctul meu forte.
- Da. - Eşti implicat în organizaţia caritabilă?
Nu în mod direct.
Câţiva dintre prietenii mei sunt. Toţi am făcut liceul la PC High,
e o şcoală vizavi de redacţia noastră.
- E greu de ratat. - Da.
Se pare că e greu şi să scapi de ea.
Cardinalul e în colţ, dacă te interesează.
- Ne-am cunoscut. - Serios?
A spus ceva de proces?
Nu, dar mi-a dat un exemplar din catehism.
Da, cardinalul nu e cunoscut pentru subtilitatea sa.
În timpul investigaţiei lui Porter, a invocat, literalmente,
puterea lui Dumnezeu asupra ziarului.
Şi care a fost rezultatul?
O săptămână mai târziu am auzit că şi-a rupt piciorul la schi.
Vă aduc ceva de băut, domnilor?
- Nu, mulţumesc. - Mulţumesc.
A spus că tatăl unei victime a înaintat o plângere?
Da, au fost câteva.
Dar judecătorul a închis dosarul cazului,
după ce nişte prieteni de-ai bisericii s-au plâns.
Iar biserica are mulţi prieteni.
Cum ar fi Eric Macleish?
Da. Să zicem doar...
că nu face parte din soluţie.
- Înţelegi ce spun? - Sigur.
Munceşti din greu, dle Rezendes.
Eşti căsătorit?
Da.
Soţia ta nu e deranjată că munceşti tot timpul?
Ba da.
Din cauza asta nu m-am căsătorit.
Sunt prea ocupat.
Ceea ce fac e prea important.
Am auzit că noul vostru editor e evreu, nu?
- Aşa e. - Bine, deci...
Apare el şi dintr-odată toţi sunt interesaţi de biserică.
- Ştii de ce? - Nu.
Pentru că e nevoie de un străin.
Ca mine. Eu sunt armenian.
Câţi armenieni cunoşti în Boston?
Steve Kurkjian, lucrează la The Globe.
Suntem doi. Ar trebui să primim un premiu.
- Tu ce eşti. Italian? - Sunt portughez.
- De unde? - Din Estul Bostonului.
Serios? Din Estul Bostonului?
Nu pari a fi de acolo.
Oraşul ăsta.
Oamenii ăştia.
Ne dau senzaţia că noi, restul, nu aparţinem.
Dar ei nu sunt mai buni decât noi.
Uite cum îşi tratează copiii.
Ia aminte ce-ţi spun, dle Rezendes,
dacă e nevoie de tot satul ca să creşti un copil,
e nevoie tot de un sat ca să abuzezi de unul.
- Aici erai! - Salut.
- Vrei o bere? - Mi-ar face plăcere.
- Încă una. Ai venit cu Barbra? - Nu.
- Urăşte evenimentele astea. - Şi Karen la fel.
- Da. - Doamne inteligente.
- Noroc! - Noroc!
L-am întâlnit pe noul tău editor.
- Pare un tip decent. - Cred că e.
Am avut o conversaţie interesantă cu Eric Macleish, alaltăieri.
Se pare că intermediază cazuri de abuzuri
împotriva Arhiepiscopiei de ani de zile.
Vrei să vorbim despre asta aici?
Jim, ai spus că l-ai ajutat pe părintele Barrett ca o favoare.
A fost o ocazie singulară?
În câte astfel de cazuri ai fost implicat?
Ştii că nu pot să-ţi răspund, Robby, nu e etic.
Doar atât e?
Deci acesta ar fi Robby Robinson de care am auzit mereu,
dar pe care nu l-am întâlnit niciodată.
Ascultă-mă, Jimmy.
Ai vrea să fii de partea bună a acestei situaţii.
Vorbeşti despre biserică, Robby.
Uită-te în jur, ei sunt oameni buni.
Au făcut multe lucruri bune pentru acest oraş.
Bucură-te de petrecere.
Am răsfoit multe registre.
"Concediu medical" nu e singura desemnare
pe care o folosesc când scot pe bară un preot.
Folosesc mai mulţi termeni: plecat în concediu,
nerepartizat, atribuţii de urgenţă.
- Au un cuvânt pentru orice. - Cu excepţia violului.
Şi schimbă parohiile mult mai frecvent decât alţi preoţi.
Când eram copil, un preot se muta după 7 sau 8 ani. Uneori mai mult.
Tipii ăştia se mută după 2 sau 3 ani maxim.
Au folosit aceste denumiri
- şi pentru preoţii lui Saviano? - Da.
- E un tipar foarte clar. - Prieteni, Sipe e la telefon.
Cred că dacă vreţi cu adevărat să înţelegeţi criza,
trebuie să începeţi cu cerinţa celibatului.
Aceea a fost prima mea descoperire majoră.
Doar 50% din cler sunt celibatari.
Cei mai mulţi dintre ei fac sex cu alţi adulţi.
Dar faptul rămâne că acest lucru creează
o cultură a secretelor care tolerează şi chiar protejează pedofilii.
Deci credeţi că biserica cunoaşte proporţiile acestei crize?
Absolut.
După primul scandal major din Louisiana,
Tom Doyle, secretarul care se ocupa de ziarul local,
a urmărit un raport care avertiza că preoţii pedofili,
aduceau o pierdere de un miliard de dolari.
Asta se întâmpla în 1985.
- În 1985? - Da.
Cine a văzut raportul ăla, cineva de la ierarhia catolică?
Sigur.
Doyle a încercat să prezinte raportul
la Congresul Naţional al Episcopilor Catolici.
De fapt, cardinalul Law a ajutat iniţial la finanţarea raportului.
Apoi a renunţat şi l-a pus la raft.
- Glumeşti? - Richard...
Sunt Robby.
Credem că avem 13 preoţi în Boston care se potrivesc acestui tipar.
Ceea ce ar fi o poveste foarte mare.
Ţi se pare a fi un număr corect în termeni de proporţie?
Nu, nu chiar, Robby.
Îmi par a fi puţini.
Estimările mele sugerează că 6% au acte sexuale cu minori.
6% din ce?
6% din toţi preoţii.
Câţi preoţi avem în Boston?
1.500. 1% ar fi 15, 6% ar veni...
90.
- 90 de preoţi? - E posibil?
Din punct de vedere metric.
Da, acel număr s-ar potrivi cu descoperirile mele.
Alo?
90 de preoţi afurisiţi? În Boston?
Asta a spus.
Dacă ar fi 90 de ticăloşi d-ăştia, oamenii ar şti.
- Poate că ştiu. - Şi nimeni n-a spus nimic?
Sunt ca nemţii.
Nu cred că asta e o comparaţie pe care ai vrea s-o faci publică.
Macleish ştia.
- Dar nu a spus nimic. - Erau 13 preoţi.
E o diferenţă mare între 13 şi 90.
De unde îşi ia cifrele tipul ăsta?
Studiază asta de 30 de ani.
E un psihoterapeut calificat.
Bine, dar avem nevoie de ceva mai mult decât nişte parametri
de la un fost preot hippy, care şi-o trage cu o călugăriţă.
Bine, atunci o să găsim mai multe victime.
Găsim mai mulţi preoţi, şi-i putem verifica în registru.
- Asta înseamnă o grămadă de victime. - Le găsim noi.
Cât timp o să dureze?
Prea mult timp.
- Staţi puţin, s-a încheiat întâlnirea? - Da, pentru moment.
- Ce zici? - Dacă am lua-o în sens invers?
- Cum adică? De la ce? - De la registre.
Le-am folosit să confirmăm preoţii răi, ce-ar fi s-o facem invers.
Să folosim registrele ca să identificăm preoţii răi.
Da, exact.
Îi căutăm după desemnări.
Căutăm orice preot care e în concediu medical sau nedistribuit.
- Sau care a fost mutat des. - Da.
Va fi mult de muncă.
Nu şi dacă ne ocupăm toţi de asta.
Şi tu?
În general asta înseamnă "toţi".
Da, în general.
Concediu medical
Nedistribuit
Activ
Biblioteca se închide.
O'Sullivan, Eugene M Centrul de Tratament
Rahat!
Nu se poate!
Copii. Feriţi-vă de casa din strada Pelton, nr 276
Şi feriţi-vă de oamenii care locuiesc în ea.
- Talbot? - Da.
- Tivnan? - Da.
- Toma? - Da.
- Turbull? - Da.
- Wash? - Da.
- Welsh? - Da.
- Ăştia sunt. - Ăştia sunt.
- Dumnezeule! - Robby?
Sunt cu 3 mai puţin faţă de estimarea lui Sipe. E incredibil.
- Câţi sunt? - 87.
87 de preoţi în Boston.
- Sună-l pe Macleish. Vreau să discut cu el. - Bine.
- Poţi s-o scoţi la imprimantă? - Sigur.
Biroul lui Jim Sullivan.
Da, Walter Robinson la telefon.
Spuneţi-i că e important, vă rog.
Un moment, vă rog.
Salut, Robby! E totul în regulă?
Vreau să-mi spui ceva, Jim.
- Ar putea să fie 90 de preoţi? - Ce?
Ar putea să fie un număr atât de mare precum 90?
Isuse, Robby!
Trebuie să ştiu, Jim.
Nu te întrebam dacă nu era important.
Trebuie să încetezi cu asta, Robby.
Robby, asistentul lui Macleish
a spus că e ocupat, nu poate să ne vadă.
Da, bineînţeles că nu poate.
Bine, ar fi în regulă.
- Te ajung din urmă, bine? - Bine.
Prieteni, îmi pare rău, dar n-am timp să vorbesc acum...
- Dle Macleish. - Dacă îmi sunaţi asistenta...
Avem motive să credem că sunt acuzaţii împotriva a 87 de preoţi din Boston.
Nu pot să vorbesc cu voi despre asta.
Numărul ăsta ţi se pare corect?
Cred că glumeşti, tocmai v-am spus că n-am timp pentru prostia asta.
Eric, câţi preoţi ai intermediat?
Ştii că nu pot să-ţi spun asta.
O să-mi dai numele preoţilor şi numele victimelor lor.
- Mă ameninţi? - Avem două poveşti.
O poveste despre clerul general.
Şi avem o poveste despre nişte avocaţi
care au transformat din abuzul copiilor într-o industrie profitabilă.
Ce poveste vrei să scriem?
Pentru că scriem una dintre ele.
Deja v-am trimis o listă cu nume.
Despre ce vorbeşti? Cui?
La The Globe, cu ani în urmă.
După cazul Porter, am primit o groază de telefoane, erau 20 de preoţi,
numai în Boston, dar nu puteam să-i urmăresc fără presă.
Aşa că v-am trimis o listă cu nume şi voi aţi îngropat-o.
- Vreau numele alea mâine. - Verifică-ţi arhivele afurisite, Robby.
- N-am găsit nimic în arhive. - Da, mare surpriză.
Richard...
Te mai duci la liturghie?
Nu, n-am mai fost la biserică de ceva vreme.
Dar încă mă consider catolic.
Cum funcţionează asta?
Păi, biserica e o instituţie, Mike.
Formată din bărbaţi.
E trecătoare. Credinţa mea e în etern.
- Încerc să le separ pe cele două. - Sună complicat.
Este. Mai ales pentru că biserica continuă să mă urmărească.
Îşi ia o taxă, Mike.
Încearcă să reducă la tăcere pe oricine care spune adevărul.
Sunt sigur că vor veni şi după voi cât de curând.
Serios? Şi cum crezi că vor face asta?
Alo? Richard?
- Cine e? - Arhiepiscopul de Canavary.
Am luat cina la Tapio's şi mi-au rămas nişte resturi.
Eşti cel mai bun.
Mulţumesc. Vrei o bere?
- Da. - S-a făcut.
Isuse! Cât mai stai în văgăuna asta?
Da, lucrez la asta.
- E o fată bună, Mike. - Da, este.
O rezolvăm noi. N-am avut prea mult timp în ultima vreme.
Adineauri am vorbit la telefon cu Sipe.
Ai apucat să-l întâlneşti personal pe tipul ăsta?
Nu, dar cunoştinţele lui sunt la un alt nivel.
Mor de foame.
Cum stăm cu cei 90?
- Suntem aproape. - Cât de aproape?
Suntem aproape.
Răspunde-mi la întrebare.
Avem 87 de nume.
Încercăm să obţinem confirmarea şi cred că vom reuşi.
Te preocupă ceva?
E surprinzător, atâta tot.
Da, da este.
Pentru toată lumea.
Aşteaptă, Ben. Am uitat să te întreb.
Phil Saviano a spus că a trimis nişte informaţii
la Globe acum câţiva ani. Ai idee cui i le-a trimis?
- Nu, de ce? - Eram curios.
Voiam să văd dacă e vreo pistă pe care n-aţi urmărit-o.
Saviano era o epavă afurisită,
acum cinci ani, nu ne-a scăpat nimic.
Povestea asta avea nevoie de Spotlight.
Da, sunt de acord. Doar verificam.
- Noapte bună! - Da, noapte bună!
- E incredibil. - De unde o aveţi?
Macleish ne-a trimis-o prin e-mail azi dimineaţă.
A zis despre cazul nostru că e împotriva a 45 de preoţi.
La ce stadiu suntem cu Law?
Cred că lista asta arată că ştia ce se întâmplă.
Încercăm să aflăm ceva de la Garabedian, dar n-avem nimic concret.
Mă tot gândesc la conversaţia pe care am avut-o alaltăieri,
în care Law a spus că a invocat puterea lui Dumnezeu,
când am făcut un reportaj despre Porter.
Aşa e el.
Bine, dar am verificat arhivele
şi Porter nici măcar nu e în Arhiepiscopia din Boston, e din Fall River.
Deci...
De ce a reacţionat atât de extrem?
Law ştia. De asta a avut acea reacţie.
Ştia că erau şi alţii.
Cred că asta e povestea mai mare.
Mai mare decât 50 de preoţi?
Dacă vine de la vârf în jos? Da.
Cifrele indică faptul că clerul vârstnic este implicat.
Doar atât fac, "indică".
Vrei să-mi spui că dacă am începe cu 50 de preoţi pedofili în Boston...
- Mike. - Ajungem în acelaşi loc ca în cazul Porter.
Ceea ce a făcut multă vâlvă, dar n-a schimbat deloc lucrurile.
Trebuie să ne concentrăm pe instituţie.
Nu pe preoţii individuali.
Practică şi politică.
Arătaţi-mi că biserica a manipulat sistemul
astfel încât tipii ăştia să scape de acuzaţii.
Arătaţi-mi că i-au pus pe aceeaşi preoţi
înapoi în parohii, de nenumărate ori.
Arătaţi-mi că a fost sistematizat, că a venit de la vârf în jos.
Se pare că ţinta noastră e Law.
Ţinta noastră e sistemul.
Fă o listă cu toate victimele pe care le avem.
- Ia-l şi pe Matt, dacă ai nevoie de ajutor. - Bine.
- Când te duci în Springfield? - Audierea e luni.
Bine.
Robby, ai o clipă?
Da.
Am un Centru de Tratament la o stradă distanţă de casa mea.
Suntem vecini cu copii.
Ştiu că munca pe care o facem e confidenţială, dar mă simt ca şi când...
ar trebui să le spun.
- Le spunem în curând. - Eşti sigur?
- Da. - Bine.
Bună, sunt Sacha Pfeiffer de la Boston Globe.
Caut un domn pe nume Matthew Walsh.
Nu, nu e.
Da, bine. Bine.
- Bună ziua! - Bună ziua!
- Sunt Sacha Pfeiffer de la Boston Globe. - Da, ce vrei?
Aş vrea să vorbesc cu Thomas Kennedy.
- Nu mai locuieşte aici. - Ştiţi unde locuieşte?
Domnule, vreau doar să pun câteva...
Sacha Pfeiffer de la Boston Globe.
- Da. Bună ziua! - Bună ziua! Mulţumesc.
- Vă mai amintiţi altceva? - Nu.
Nu, dar am o verişoară în Queens
care spune că l-a văzut pe stradă, câţiva ani mai târziu.
Episcopul a venit acasă la noi.
A spus că nu s-a mai întâmplat aşa ceva
şi ne-a rugat să nu depunem plângere.
Şi ce a făcut mama ta?
Mama?
I-a dat prăjituri afurisite.
Am fost presaţi să nu spunem nimic.
De biserică?
Da, dar nu numai de biserică.
Şi de prietenii mei.
De alţi enoriaşi.
Mulţi preoţi pe care i-am tratat erau blocaţi psihosexual.
La nivelul emoţional al unui copil de 12 sau 13 ani.
Isuse!
Bineînţeles că şeful ştia, toţi ştiau.
Dar nimeni nu vrea să încătuşeze un preot.
Şi procurorul?
N-ar trebui să vorbesc de rahaturile astea.
Cred că ar trebui, de fapt.
Îl cunoaşteţi pe părintele Hurley sau pe părintele Gale?
Da.
- Te snopesc în bătaie, ai înţeles? - Îmi cer scuze pentru deranj.
Lăsaţi-ne în pace, mă auzi, fir-ar să fie?
Bună ziua! Îl caut pe Ronald Paquin.
Da?
- Dv sunteţi părintele Paquin? - Da.
Sunt Sacha Pfeiffer de la Boston Globe.
Bine.
Pot să vă pun câteva întrebări?
Te rog, dragă.
Am vorbit cu nişte bărbaţi care v-au cunoscut
când erau mici, la Sfântul Ioan Botezătorul şi Gabriel.
Ne-au spus că i-aţi molestat. E adevărat?
Sigur, m-am prostit.
Dar niciodată nu am fost satisfăcut.
Bine. Dar recunoaşteţi că aţi molestat băieţi
la Sfântul Ioan Botezătorul?
Da, da, dar cum am spus, nu mi-a făcut plăcere în urma acestui lucru.
E important să înţelegeţi asta.
Bine... dar puteţi să-mi spuneţi unde şi cum v-aţi prostit cu băieţii ăştia?
Vreau să fie clar un lucru, n-am violat pe nimeni, niciodată.
E o diferenţă. Eu ar trebui să ştiu acest lucru.
- Cum adică? - Pentru că am fost violat.
Poftim? Cine v-a violat?
Dragule, cu cine vorbeşti?
- E în regulă, Jane. - Părinte, cine v-a violat?
Cine eşti?
- Sacha Pfeiffer de la Globe. - Te rog, pleacă de pe veranda mea!
- Intră în casă, Ronald. - Dar...
- Intră în casă, Ronald! - Îmi cer scuze.
- Îmi cer scuze, cine sunteţi dv? - Sunt sora lui.
- Şi nu vreau să te întorci aici! - Doamnă Paquin.
Până la capătul străzii.
Nu. Eu te-am bătut data trecută.
Ba nu, ai trişat.
Aţi putea să clarificaţi poziţia ziarului The Globe, dle Albano?
Da, judecătoare Sweeney.
Argumentele noastre de a face aceste documente publice se bazează,
în principal, pe temeiul primului amendament.
Avem, de asemenea, şi un număr de argumente relevante.
La urma urmelor, onorată instanţă, asta a fost o măsură discreţionară.
Da, a fost făcută la discreţia judecătorului.
Salut, Mike!
Salut, Joe!
Ce face un reporter de la Spotlight în Springfield?
Băiatul vostru, Albano, face un apel.
Credeţi că aveţi vreo şansă de a câştiga?
Vrei să comentez pentru The Herald?
"Un reporter Globe n-a vrut să comenteze."
"Dar nu a părut cooperant."
N-a încercat deloc să ascundă acest lucru.
Avea un raţionament foarte ciudat pentru fapt,
de parcă ar fi fost absolut normal să te prosteşti cu băieţi mici.
Aş vrea să mă întorc la el, cred că ar vorbi cu noi.
O să ne întoarcem.
Dar nu încă. Momentan vreau să te concentrezi asupra victimelor.
Sacha, unde l-au trimis pe părintele Talbot?
- Cred că în Chevoreds. - Chevoreds, aşa e.
Staţi puţin, părintele Talbot de la BCI?
Da. Îl cunoşti?
Da, a fost acolo în aceeaşi perioadă cu mine.
- Avem o victimă? - Da.
Locuieşte în Providence.
Nu e nimic personal cu aceste documente, onorată instanţă.
Trebuie să vedem cum cardinalul se ocupă...
Spuneţi "Arhiepiscopie."
Poftim?
Nu trebuie să-i puneţi toate în cârcă cardinalului, dle Albano.
Spuneţi "Arhiepiscopia".
Dnă judecător Sweeney, The Globe nu face parte din acest caz.
Vor doar să vândă ziare.
Dacă dl Garabedian nu defăima bunul nume al cardinalului.
- Nici nu ne-am afla aici. - Doamnă judecător,
obiectez la folosirea cuvântului "defăimare".
- Obiecţie notată, dle Garabedian. - Vă mulţumesc, dnă judecător.
- Mai aveţi ceva de spus, dle Rogers? - Nu, onorată instanţă.
Dle Albano, puteţi continua.
Globe crede...
Bună, Mitch! Ce mai faci?
Sunt bine.
E dur acel Wilson Rogers.
E un îngâmfat.
- Şi neglijent. - Nu mi s-a părut a fi neglijent.
Cunoşti doar pe jumătate situaţia. Crede-mă.
Care e cealaltă jumătate?
Povesteşte-mi cealaltă jumătate, Mitch.
- Neoficial? - Da, neoficial.
Acum trei ani am primit un telefon de la un fost preot.
Anthony Benzovic.
Era la Sfânta Taină în anul 1962 şi l-a văzut pe Geoghan...
ducând băieţei în dormitorul parohiei. Şi rămâne şocat.
- Bine. - Îi spune episcopului.
Iar episcopul îl ameninţă că îl redistribuie.
- În America de Sud. - Isuse!
Apoi, peste 35 de ani,
Benzovic citeşte că Geoghan a fost acuzat că a molestat sute de copii.
Se simte vinovat şi mă sună.
Ai mărturia unui preot
care le spune superiorilor săi despre Geoghan, în '62?
Nu, n-o am. Pentru că atunci când l-am chemat
pe Benzovic să facă o depoziţie, a venit cu un avocat.
- Cu Wilson Rogers? - Da.
Şi deodată părintele Benzovic are memoria înceţoşată.
Nu-şi aminteşte nimic. Nu mi-e de folos.
Aşa că mă întorc la treabă, uit de asta, în fine.
Până acum un an, când găsesc un articol despre un preot
care i-a avertizat pe oficialii bisericii despre Geoghan.
- Benzovic s-a dus la presă? - Da.
La un ziar local, Patriot Ledger.
Nimeni nu l-a văzut, dar acum îl am pe Benzovic la dosar.
Aşa că depun o moţiune pentru ca Benzovic să facă depoziţia a doua oară.
Şi Wilson Rogers, ticălosul ăla încrezut,
depune şi el o moţiune împotriva moţiunii mele.
Şi atunci îl am la mână.
- Cum adică? - Roger se opune moţiunii mele.
Aşa că trebuie să prezint un argument în privinţa motivului pentru care am voie
să-l determin pe părintele Benzovic să facă depoziţia a doua oară.
Dar de data asta, am voie să ataşez dovezi.
- Înţelegi ce spun? - Documentele sub sigiliu?
Da. Pot ataşa documentele sub sigiliu
pe care le-am descoperit, dle Rezendes.
Aceleaşi documente pe care ziarul tău le dă în judecată.
- Faci mişto de mine? - Ce? Nu, nu fac mişto de tine.
Aşadar, iau cele mai dăunătoare 14 documente
şi le ataşez moţiunii mele. Şi ele dovedesc tot.
Despre biserică, despre episcopi, despre Law.
Şi toate sunt publice. Pentru că moţiunea ta
care se opune moţiunii lui Rogers e publică.
Da, exact. Acum eşti atent.
Deci aş putea să intru în tribunalul ăla chiar acum să iau documentele alea?
Nu, nu poţi. Pentru că documentele nu sunt acolo.
Dar tocmai ai spus că sunt publice.
Ştiu că aşa am zis. Dar aici suntem în Boston.
Iar biserica nu vrea ca ele să fie găsite.
Aşadar, ele nu sunt acolo.
Mitch, vrei să-mi spui că biserica catolică
a scos documente legale din acel tribunal?
Ascultă, nu-s nebun. Nu-s paranoic.
Am experienţă. Uită-te în registrul de evidenţă a redactării hotărârilor.
Vei vedea.
Ei controlează totul.
Totul.
Trebuie să mă întorc.
Trebuie să găsesc documentele alea afurisite!
- Evidenţa numărul 49, cazul Geoghan. - Bine, mulţumesc.
- Închidem în 10 minute. - 10 minute? Bine.
Preotul James F. Talbot
- Robby. - Salut! Eu sunt.
- Salut! - N-o să-ţi vină să crezi.
Garabedian mi-a dat un pont.
Unele documente sub sigiliu sunt publice deja.
Fac parte dintr-o moţiune depusă.
A spus că sunt cele mai bune dintre toate.
Nu trebuie să mai aşteptăm decizia lui Sweeney.
Deci le putem obţine?
Da, dar nu sunt acolo. Am vorbit deja cu Albano.
A spus că tot ce trebuie să facem e să depunem o moţiune, iar Sweeney
îi va ordona lui Mitch să depună din nou documentele.
Şi crezi că documentele astea sunt...
A spus că aceste 14 documente sunt tot ce avem nevoie.
- Sunt uriaşe. - Bine. Îl sun pe Ben. Bună treabă.
AOL ORIUNDE
- Ce s-a întâmplat? - Au spus că e un avion de mici dimensiuni.
Dar ăla nu-i un avion mic.
Spune-i Lindei să aducă toţi reporterii aici, acum.
Vă rugaţi pentru victime, vă rugaţi pentru cei răniţi...
şi vă rugaţi pentru supravieţuitori.
Vă rugaţi şi dv pentru naţiune.
Pentru ca răspunsul nostru la acest lucru
să reflecte cele mai bune idealuri ale naţiunii noastre.
Şi, mai mult, să reflecte propria învăţătură a lui Dumnezeu.
Nu este arătată doar în creştinătate şi iudaism, ci şi în islam.
- Nu e rău. Pe cine am trimis acolo? - Paulson.
Vreau să vorbesc cu el când se întoarce.
Rezendes a găsit o cale de a ajunge în Florida?
Tocmai au deschis un aeroport în Providence,
e în drum spre el chiar acum.
- Ben, am nevoie de mai mulţi oameni. - Îţi dau trei din echipa mea.
Robby, puneţi şi echipa ta să se ocupe de asta.
- Robby, orice alt subiect încetează. - Am înţeles.
- De ce se duce Mike în Florida? - Şcoala de aviaţie.
Acolo au învăţat să piloteze.
Robby, am multe interviuri cu victimele, programate săptămâna asta.
- Trebuie să le anulezi. - Va fi greu.
- Ştiu. - Ce nebunie. Acum două zile
i-am spus soţiei că lucrăm la cea mai mare poveste de pe planetă.
- Boston Globe. - Boston Globe, un moment vă rog.
- Da, dacă aveţi un pont... - Boston Globe.
Mitchell Garabedian.
Mitch, sunt Mike. Am încercat să dau de tine.
N-am timp să vorbesc cu dumneata, dle Rezendes.
Rapid. Ai depus din nou acele documente?
Nu, tocmai am primit ordinul.
- Mai durează. - Bine, grozav. Poţi amâna depunerea...
- Trebuie să mă duc în Florida. - Să amân?
După ce le depui, o să fie publice.
O să pună mâna pe ele şi alte ziare.
"Alte ziare" nu sunt problema mea.
Am primit un ordin judiciar. Ţi-am spus că mă supraveghează biserica.
Mitch, te rog.
Am nevoie doar de câteva săptămâni.
Nu pot să fac vreo promisiune. La revedere!
Mitch! Mitch! Rahat!
Ascultă, înţeleg, nimeni nu vrea să citească despre copii violaţi de preoţi.
Mai ales acum, dar ai cerut multor oameni
să retrăiască nişte experienţe dureroase.
Ştii de ce am fost retraşi de la povestea asta.
Au trecut şase săptămâni de la atentatele teroriste.
Am înţeles asta şi o s-o reluăm.
Când?
- E acelaşi lucru ca ultima oară. - Nu.
- Renunţaţi la noi. - Nu.
Poate ar trebui să spun povestea celor de la Herald.
Bine, Phil. Fă asta.
O să distrugă toată munca pe care am făcut-o.
Dar nu pot să te opresc.
Ascultă-mă. Sunt aici pentru că îmi pasă.
Nu abandonăm. O să spunem cum trebuie povestea asta.
Mai avem nevoie doar de puţin timp.
Atât cerem.
De ce mă obosesc cu rugăminţile?
Oricum faceţi ce vreţi.
Mereu faceţi asta.
Phil... Phil!
- Salut! - Cum e în Southbeach?
Pointbeach. Un loc total diferit. Ce s-a întâmplat?
Mitch Garabedian m-a sunat azi.
De ce te-a sunat pe tine?
Fiindcă ştia că ţipi la el. A depus din nou documentele.
Ce? Robby documentele alea sunt publice acum.
Trebuie să ajungem la ele înaintea altor persoane.
Şti, ştiu. Termină ce faci şi vino cu primul zbor.
Îmi rezerv un zbor acum şi mă duc mâine la tribunal.
- Bine. Sună-mă când ajungi. - Bine.
Robby, vreau să-i dau de ştire lui Phil Saviano,
că ne ocupăm din nou de poveste.
Bună idee. Ia cina cu Hansi.
Ar putea să fie ultima oară pentru o perioadă.
- Robby... - Da?
După ce ne-am întâlnit cu Macleish m-am uitat din nou în arhive.
Am avut puţin timp liber săptămâna trecută.
Am găsit asta. E din 1993.
Avocatul victimelor lui Porter
spune că 20 de alţi preoţi din zonă sunt acuzaţi.
Asta era?
Da, da. Asta e.
- Noapte bună! - Bine. Noapte bună!
Subtitrari-Noi Team
Probabil că am fost la câţiva ani după tine. Nu?
Ai fost la mai mult de câţiva ani. Crede-mă.
După PC High am venit în Providence
am jucat hochei pentru The Friars.
Înseamnă că erai bun.
Nu. Am stat pe banca de rezerve. Da.
Dar am îndrăgit oraşul.
Şi ni s-a născut al treilea copil.
Şi încă iau ziarul Globe.
E bine de ştiut.
Ascultă, Kevin... Tocmai de asta sunt aici.
Vreau să-ţi pun nişte întrebări despre părintele Talbot.
- Cum ai aflat? - Păi...
Bănuiesc că nu mai contează.
Chestia e că nu i-am spus nici măcar soţiei.
Scuzaţi-mă!
- Trebuie să intru! - Am închis.
Haide, lasă-mă înăuntru. 5 minute.
Îmi pare rău, am închis.
Haide! Cinci minute.
La dracu'!
Poftim.
- Ăsta e cazul Geoghan? - Da.
- Arhivele alea sunt sub sigiliu. - Nu. Asta e o moţiune publică.
Arhivele alea sunt publice. Ascultă, lucrez pentru The Globe.
Bravo ţie!
- Pot să vorbesc cu supraveghetorul tău? - N-a venit azi.
Dar cu un judecător?
Trebuie să fie judecători care lucrează la genul ăsta de lucruri.
La etajul 6.
Înţelegem natura acuzaţiilor împotriva părintelui Talbot.
Dar nu sunt sigur ce doriţi de la preşedintele Kemeza.
Talbot a predat aici cu mult înaintea lui Bill.
Desigur. Vrem doar să ştim dacă e posibil
ca preşedintele, cadrele didactice, consiliul,
nimeni să nu fi ştiut ce se petrece la vremea respectivă.
Am absolvit în 1979 şi nu ştiam de toate astea, deci...
Dacă sugeraţi că părintele Gibbons şi părintele Calahan ştiau în vreun fel...
Gibbons şi Calahan. Ei conduceau locul ăsta ca în marină.
Chiar credeţi că nu ştiau?
E o şcoală mare, Robby. Ştii asta.
Şi vorbim de şapte presupuse victime de-a lungul a 8 ani?
Vorbim de... şapte din câte ştim noi.
E ridicol!
- Vrei să găseşti o poveste aici... - Jack. Jack, Jack.
Dacă aş fi fost preşedinte atunci, aş fi ştiut.
Bill, nu sunt sigur că ceea ce spui e relevant.
De ce crezi că l-au trimis pe părintele Tablon în Chevoreds?
Ştii că voiau să-l scoată în afara oraşului.
Robby, oricât de bine intenţionate
ar fi observaţiile lui Bill sper ca toate astea să rămână între noi,
până când suntem cu toţii pe aceeaşi lungime de undă.
Pentru asta suntem aici? Să fim pe aceeaşi lungime de undă?
Nu, suntem aici pentru că ai fost un student important, Robby. Şi un prieten.
Exact. Şi ştim că îţi pasă de şcoală la fel de mult ca şi noi.
Ai făcut vreun sport aici, Jack?
Da. Fotbal. De ce?
Eu am făcut alergări pe pistă. Am fost în Providence, ieri,
ca să vorbesc cu una din victimele părintelui Talbot.
A jucat hochei aici. Şi...
E unul dintre cei care au reuşit. Are soţie, fii, o slujbă bună.
Dar, după ce am discutat 10 minute... tipul cedează.
Ştii? Nu se mai putea opri din plâns.
A spus că nu şi-a dat seama de ce părintele Talbot l-a ales pe el.
Părintele Talbot a antrenat echipa de hochei.
Deci...
Bănuiesc că noi am fost norocoşi. Noi doi.
Jack a lucrat pentru şcoală?
Nu. E consultant pentru Universitatea din Boston.
Îl cheamă când au nevoie de ajutor.
Pete Conley de ce a fost prezent?
Bună întrebarea. L-am sunat pe Bill direct
şi l-am întrebat dacă putem să discutăm. N-am menţionat alte persoane.
Se pare că toată lumea cunoaşte povestea deja.
Da, mai puţin noi.
Şi noi lucrăm chiar acolo.
- Dle judecător Volterra? - Da.
Bună ziua! Sunt Mike Rezendes de la Boston Globe.
Am avut o problemă cu accesarea unor documente publice,
jos, în Sala Arhivelor.
Mă întrebam dacă pot discuta cu dv?
- Bine. - Mulţumesc.
Aceste dovezi pe care le căutaţi, dle Rezendes.
Sunt nişte documente foarte delicate.
Cu tot respectul, dle judecător, nu asta e întrebarea.
Arhivele sunt publice.
Poate că aşa e, dar spuneţi-mi.
Unde este responsabilitatea editorială
în publicarea arhivelor de acest gen?
Unde e responsabilitatea editorială în a nu le publica?
Nu poţi să le iei. Trebuie să faci copii.
- Mă duc la xerox. - S-a închis la ora 4.
Uite, îţi dau...
83$ ca să-l folosesc pe al tău.
Taxi!
Du-mă la Boston Globe pe Bulevardul Marston.
N-o lua pe strada 93, ia-o pe Bulevardul Dorchester.
Robby, e incredibil. Law a ştiut de Geoghan de ani de zile, e indiscutabil.
E o scrisoare către Law de la o femeie care locuia în Jamaica Plain
în anii 80, când Geoghan era acolo. Ascultă ce scrie.
"Familia noastră este înrădăcinată de biserică. Dorinţa noastră
este să protejăm ordinele sfinte.
Chiar şi în mijlocul agoniei noastre
pentru cei şapte băieţi din familia noastră, care au fost violaţi."
Şapte, Robby. Şapte băieţi!
"Ni s-a sugerat să nu spunem nimic.
N-am pus la îndoială autoritatea bisericii acum doi ani,
dar de atunci părintele Geoghan încă se află în parohia sa..."
Ea a trimis asta către Law, iar el n-a făcut nimic!
Uite încă una către Law, în acelaşi an. Ascultă.
"Un cuvânt legat de recenta alocare a părintelui Geoghan
ca asociat la Sfântul Iulian în West End.
Părintele Geoghan are un trecut de implicare homosexuală cu băieţi tineri.
Înţeleg că plecarea sa recentă
din Sfântul Brendan, poate avea legătură cu această problemă.
Mă întreb dacă părintele Geoghan
n-ar trebui să fie retrogradat şi să muncească doar în weekend,
în timp ce ar trebui să urmeze un tip de terapie.
Ştiţi cât de recunoscător vă sunt pentru preocuparea dv constantă.
Cu sinceritate al dv şi al Domnului nostru,
Părintele John M. Darcy,
Episcop auxiliar din Boston, 7 decembrie 1984."
- Un episcop auxiliar a scris-o? - E incredibil.
Şi-a arătat dezacordul, adică... Când a scris-o?
- În 1984. - Şi Law a ignorat-o pur şi simplu.
Cum să ignori scrisoarea aia afurisită?
L-am prins. Nu poţi citi scrisorile astea şi să gândeşti altceva. E o dovadă.
Da, este.
- Ai făcut o treabă bună. - O ducem la Ben?
- Nu. Nu încă. - De ce nu?
L-am prins pe Law. Asta e.
Nu, e doar Law care protejează un preot.
- Mai sunt încă 90 acolo. - Da. Tipărim povestea aia când o obţinem.
Dar trebuie să publicăm asta acum.
N-o să grăbesc povestea, Mike.
N-avem de ales, Robby.
Dacă nu ne grăbim s-o scoatem la tipar,
altcineva o să găsească scrisorile astea şi o să măcelărească povestea.
Joe Quinby de la The Herald era la tribunal.
Atunci scriem un articol nu foarte detaliat şi stăm cu ochii pe The Herald.
- Ţinem ochii pe ei? - Da
Dacă ei o publică şi n-o fac cum trebuie,
biserica o s-o îngroape. Trebuie s-o tipărim acum.
- Mike, Mike. - Ce e? De ce ezităm?
Baron ne-a spus să-l prindem pe Law. Ăsta e Law.
Baron ne-a spus să prindem sistemul.
Avem nevoie de toată sfera de acţiune.
Doar aşa se vor termina toate astea.
Hai s-o ducem la Ben să decidă el.
O ducem la Ben când spun eu că e momentul!
Acum e momentul, Robby! Acum e!
Ştiau şi au permis să se întâmple!
Doi copii! Bine?!
Puteai să fii tu, puteam să fiu eu.
Putea să fie oricare dintre noi.
Trebuie să-i capturăm pe ticăloşii ăştia!
Trebuie să le arătăm oamenilor că nimeni nu poate scăpa cu aşa ceva.
Nici măcar un preot, un cardinal sau un papă afurisit!
- Ai terminat? - Da.
E o porcărie!
Eşti bine?
- Salut, Hansi! - O zi grea la muncă, Mike?
- Poftim. - Mulţumesc.
Nu ştiu de ce m-am enervat aşa. Cred că Robby greşeşte.
Îţi pasă de povestea asta, Mike. Tuturor ne pasă.
Da, presupun.
Nu mă mai duc la biserică cu bunica.
Era... prea dificil. Stăteam acolo
şi începeam să mă gândesc la Joe Crowley
sau altul şi... deveneam furioasă.
I-ai spus de ce?
Ea se duce la biserică de 3 ori pe săptămână, Mike.
Mă scoate din sărite.
Ştii?
Chiar îmi plăcea să mă duc la biserică atunci când eram mic.
- De ce nu te-ai mai dus? - Din cauza unor rahaturi.
Dar chestia ciudată e că...
Mă gândeam că poate într-o zi...
m-aş fi întors.
Chiar mă agăţam de gândul ăsta.
Şi am citit scrisorile... Apoi... ceva a cedat.
- E o senzaţie de rahat. - Da. Chiar e o senzaţie de rahat.
- Se pare că a fost o zi lungă. - Salut, Pete!
Îmi pare rău că am lungit-o şi mai mult.
Brian.
Cred că nimeni n-a refuzat un pahar cu tine, Pete.
Sigur. Dar şmecheria e să întrebi încontinuu.
- Pentru Boston. - Pentru Boston.
- Ai venit aici în legătură cu cardinalul? - Nu, nu, nu. N-aş...
N-aş vorbi în numele cardinalului. Nu.
Ştii?
Multe persoane de aici te respectă, Robby.
- Da. - Munca pe care o faci.
- E bine de ştiut. - Pentru că îţi pasă de locul ăsta.
Da.
De asta faci ceea ce faci, te defineşte.
Ştii, oamenii au nevoie de biserică, mai mult ca niciodată în momentul ăsta.
Ştii, poţi să simţi lucrul ăsta. Şi cardinalul...
Ştii, poate că nu e perfect.
Dar nu putem să aruncăm pe fereastră tot binele pe care l-a făcut,
pentru câteva mere stricate.
Îţi vorbesc ţie întrucât ştiu că e ideea lui Baron, e pe agenda lui.
Trebuie să-ţi spun, sincer, lui nu-i pasă de oraş cum ne pasă nouă.
Cum ar putea să-i pese?
- Aşa se petrec lucrurile, nu-i aşa Pete? - Ce anume?
Un tip se apleacă către alt tip şi deodată
tot oraşul se uită în cealaltă parte.
Robby, Robby...
Ascultă. Marty Baron doar încearcă să-şi lase amprenta.
O să rămână aici câţiva ani, apoi o să plece în altă parte.
Aşa cum a făcut şi în New York sau în Miami.
Tu unde o să te duci?
Noapte bună, Robby! Brian.
- Pete. - Da.
Când o să publicăm povestea,
o să am nevoie de un comentariu din partea cardinalului.
O să vorbim mai târziu. Noapte bună, Robby!
Noapte bună, Pete!
Robby.
Ce? Vorbeşti serios! Când?
Bine. Da.
Ce s-a întâmplat?
Sweeney a decis în favoarea noastră.
A decis scoaterea de sub sigiliu a documentelor.
Isuse!
Biserica a înaintat deja un apel,
dar hotărârea instanţei de judecată
este admisă, în general, în astfel de chestiuni.
Şi când putem să luăm documentele?
Probabil va dura câteva săptămâni până va fi oficială decizia,
apoi e un proces de redactare.
Aş zice că vor fi făcute publice pe la mijlocul lunii ianuarie.
- Bine. - În regulă.
- Mulţumesc, John. - Pentru nimic.
- Bună treabă. - Mulţumesc.
- Metro ar trebui să publice ceva, Marty. - N-o putem publica pe asta.
De ce n-am face-o? E o victorie majoră a Primului Amendament.
Ca să nu mai menţionez că ai un judecător catolic irlandez
care decide împotriva bisericii.
- E un precedent dat naibii. - Nu vrem ca The Herald
- să facă săpături legate de subiectul ăsta. - De ce?
- Va trebui să ieşi afară, Peter. - Nu ies afară.
Peter...
- Când ai...? - Acum câteva săptămâni.
- Acum câteva săptămâni? - Da.
- Şi ne spui acum? - E un lucru foarte important.
Arată în mod clar că Law a fost neglijent.
Mai am nevoie de timp. Vreau să continui cu investigaţiile.
- Pentru ce? Asta e povestea afurisită. - Nu e toată povestea.
Păcat. Suntem contra cronometru acum.
Chiar dacă nu publicăm deciziile lui Sweeney,
alte ziare pot să găsească scrisorile astea şi să distrugă povestea.
Da acord. Dar dacă publicăm doar scrisorile astea, Law îşi cere scuze,
zice că a fost o greşeală. Poate s-o îngroape.
Cum? Scrisorile arată clar că a ştiut şi n-a făcut nimic în privinţa asta.
Sunt aproape de poveştile a 70 de preoţi.
Dacă le obţinem, împreună cu scrisorile alea,
vor fi dovada că fenomenul e mai mare decât Law.
E tot sistemul.
Ai surse multiple care îi confirmă pe toţi acei preoţi?
Câteva. Pot obţine mai multe.
Prea riscant. Dacă nu putem să-i confirmăm
pe fiecare dintre ei, biserica o să ne facă bucăţi.
Cred că pot convinge pe cineva de partea cealaltă a baricadei.
- Cineva din interiorul bisericii? - Da, un avocat.
- E de acord să vorbească oficial? - Are un trecut profund.
Dar e o sursă de încredere.
Rezendes are nevoie de timp să scrie articolul.
N-am vrea să-l tipărim de Crăciun, nu după atacurile teroriste.
Putem să-l publicăm imediat după anul nou.
Înainte să dea drumul şi celorlalte documente.
Bine.
Spune-i lui Canellos să nu publice decizia judecătoarei.
- Ai şase săptămâni. - Mulţumesc.
Spune-i lui Mike că vreau o schiţă până la Crăciun.
- Avem nevoie de un răspuns din Lake Street. - Da.
Cine se ocupă de relaţiile cu publicul pentru cardinal, John Walsh?
Nu, altcineva. Dona Morris.
Nu putem s-o speriem. E tânără.
Bine, obţine un citat. Avem nevoie de un răspuns din partea lui Law.
Robby, data viitoare avertizează-mă.
Aşa voi face.
Cum stăm cu sursa ta? E timpul. Ben
Robby, ce surpriză plăcută. Intră.
Dragule, uite pe cine am găsit afară.
Karen, ne laşi un minut?
- Sigur. - Mi-a părut bine să te văd, Karen.
Ce s-a întâmplat?
Nu mai am timp, Jim.
Avem poveşti de muşamalizare pentru 70 de preoţi.
Dar şeful nu mă lasă s-o public decât dacă am confirmarea din partea ta.
Ai înnebunit?
Haide. E oraşul nostru, Jimmy.
Toată lumea ştia că se petrece ceva şi nimeni n-a făcut nimic.
Trebuie să punem capăt acestui lucru.
Nu-mi spune ce trebuie să fac.
Da, i-am ajutat pe ticăloşii ăştia apărându-i,
dar ăsta e jobul meu, Robby. Mi-am făcut datoria!
Da.
Tu şi restul lumii.
Ieşi din casa mea.
Vii acasă la mine şi îmi arăţi rahatul ăsta.
Ai avut dreptate, Robby.
Cu toţii ştiam că se petrece ceva.
Tu unde ai fost? Ce ţi-a luat atât de mult?
Nu ştiu, Jim.
Dă-mi lista.
Larry, mergem la tipografie în şase ore.
Dona Morris a zis că ne sună acum câteva ore.
- Doar atât am. - Când ai vorbit cu ea?
- Bine, bine, Larry. - Da, da. E bine de ştiut.
- Mulţumesc Pete. - Ai aflat ceva?
Conley a spus că Dona Morris trebuia să sune,
tocmai a plecat din Lake Street.
Da. Rasky a spus acelaşi lucru.
E ridicol. Ai crede că vor să fie primii.
Ar fi idioţi dacă n-ar vrea.
Mi-ar plăcea să le văd feţele când o să citească chestia asta.
Ştiai că duminica e sărbătoarea Bobotezei?
Mi se pare potrivit.
Mike Rezendes.
Bună, Dona! Mulţumesc pentru telefon.
Da. Aveam câteva întrebări, dacă ai o clipă.
Ce?!
- Ce lipsea? - Încă un adjectiv.
- Ceva? - Ne-a refuzat.
- Isuse. - Am vorbit la telefon cu Dona Morris.
A spus, citez: "Nici măcar nu vrem să ştim" care sunt întrebările."
- Chiar a spus asta? - Da.
Ar trebui să fie suficient.
"Biserica n-a fost interesată să ştie
care sunt întrebările ziarului nostru."
Pune-o pe undeva înainte de tipărire. Mai e ceva?
Matt vrea să publice scrisorile pe internet, pentru ca cititorii
să le vadă ei însuşi.
Putem pune adresa URL la finalul articolului. E simplu.
Bine.
La sfârşit am pus numărul de telefon pentru ponturi,
pentru ca oamenii să sune. Se duc direct la birourile noastre.
Matt şi cu mine putem să ne ducem dimineaţa în caz că primim telefoane.
Mă preocupă mai mult telefoanele de la recepţie.
După ce am publicat cazul Porter, centrele cu mesaje
au fost ocupate săptămâni întregi. E o problemă reală.
Au fost şi hărţuitori. Mulţi.
O să vorbesc cu Richard despre securitate pentru telefoane.
Cum stăm cu povestea care o va urma pe aceasta?
Am adunat mai multe relatări despre 70 de preoţi.
- Despre toţi 70? - Avem şi confirmarea de la sursa lui Robby.
Suntem pregătiţi. Scoatem o schiţă săptămâna viitoare.
Robby, acea sursă a ta, putem apela din nou la ea?
Ar putea fi dificil.
Dar n-ar nicio problemă
atunci când ajută biserica să protejeze o duzină de preoţi obsceni.
- Tipul e un ticălos. - E avocat, îşi face datoria.
- E o carapace pentru biserică. - Ştia şi n-a făcut nimic.
Putea să spună ceva cu ani în urmă, poate salva nişte vieţi.
Dar noi?
- Ce vrea să însemne asta? - Aveam toate informaţiile.
Noi de ce n-am scos-o la iveală mai devreme?
N-aveam toate informaţiile.
L-am avut pe Saviano, pe Barrett şi pe Geoghan.
Aveam registrele în subsol.
- Ştii ce? Le avem acum. - Robby, povestea avea nevoie de Spotlight.
Mike, Spotlight e înfiinţată încă din 1970.
Şi ce dacă? N-am putut să vedem anvergura acestei poveşti. Nimeni n-a putut.
Robby, totul a început de la un preot afurisit.
Macleish ne-a trimis o scrisoare despre 20 de preoţi, cu ani în urmă.
Sacha a găsit arhiva.
- Glumeşti? 20 de preoţi? - Când?
Imediat după cazul Porter, în decembrie 1993.
Am îngropat povestea în Metro.
- N-am mai urmărit-o. - Tu ai fost.
Tu ai fost Metro.
Da. Eu am fost. Doar am preluat-o, n-am reţinut-o.
Dar da.
Pot să... spun ceva?
Uneori e uşor să uităm că ne petrecem majoritatea timpului
împiedicându-ne în întuneric.
Deodată o lumină se aprinde şi vina se împarte în mod egal.
Nu pot să vorbesc în numele a ceea ce s-a întâmplat până la sosirea mea, dar...
toţi aţi făcut o muncă foarte bună de reporter.
Muncă care cred că va avea un impact imediat şi considerabil
asupra cititorilor noştri.
Pentru mine... Acest gen de poveste e motivul pentru care ne facem meseria.
Acestea fiind spuse cardinalul Law
şi comunitatea catolică vor avea un răspuns foarte puternic.
Aşa că, dacă aveţi nevoie de o pauză, aţi meritat-o.
Dar, o să am nevoie să fiţi aici luni dimineaţă,
concentraţi şi gata să vă faceţi datoria.
- Pleci? - Da.
Tocmai am primit un telefon de la cardinal.
Serios? De ce?
Voia să-mi spună personal că s-a decis să nu comenteze.
A spus că vrea să-şi extindă amabilitatea.
Isuse, ce tupeu are tipul ăla. Ce i-ai zis?
I-am zis că face o greşeală şi că o să publicăm povestea.
Bineînţeles c-o publicăm.
Sacha, îmi dai un pahar cu apă?
Da. Sigur, bunico.
Pot să-l păstrez?
Sigur. M-am gândit că ai vrea să-l vezi primul.
Mulţumesc că mi l-ai adus.
Am nişte clienţi de care trebuie să mă ocup.
Ambii copii au fost abuzaţi.
În Jamaica Plain, acum două săptămâni.
Continuă să-ţi faci treaba, dle Rezendes.
Salutări!
Ce mai faceţi?
Bine.
Biserica a permis ani de zile abuzurile preoţilor
- Bună! - Bună dimineaţa!
- Cum ai dormit? - Nu prea bine. Tu?
N-am dormit bine de luni de zile.
De fapt m-am apucat să scriu.
- Să scrii? - Da. Lucrez la o carte.
Îmi dă un motiv să mă concentrez şi la altceva.
- Ce fel de carte? - Un horror.
Spotlight?
Da. Da, sigur. Îmi daţi numele dv, vă rog.
- Ştii că e duminică, nu? - Nu puteam să stau degeaba.
Nu sunt protestanţi.
Da. Probabil că sunt încă la biserică.
Bună, Linda! Ce linişte e, nu?
Da. E cea mai uşoară tură pe care am avut-o.
Telefonul n-a sunat nici măcar o dată.
Marty a trimis doi colegi de-ai mei jos la Spotlight.
- Grozav articol, băieţi. - Mulţumim.
La Spotlight?
Telefoanele au sunat toată dimineaţa.
- Aşa. - Mulţumesc.
Spotlight?
- Mike, poţi să răspunzi tu? - Da.
Aproape toate telefoanele sunt victime, Robby.
Îmi pare rău...
Sunt Sacha Pfeiffer.
Scuzaţi-mă, puteţi...?
Da, puteţi să mă contactaţi la numărul...
Spotlight.
Vă mulţumesc foarte mult...
Spotlight.
De-a lungul anului 2002, echipa Spotlight
a publicat aproape 600 de articole despre scandal.
249 de preoţi şi fraţi au fost acuzaţi public de abuz sexual,
în Episcopia din Boston.
Numărul supravieţuitorilor din Boston e estimat a fi la peste 1.000 de oameni.
În decembrie 2002, Cardinalul Law a demisionat de la Episcopia din Boston.
A fost mutat la Bazilica Santa Maria Maggiore din Roma,
una dintre bisericile catolice romane cu cel mai mare rang din lume.
Scandaluri importante de abuzuri au fost descoperite în următoarele locuri:
Traducerea şi adaptarea: Undergrow
Subtitrari-Noi Team www.subtitrari-noi.ro
Subtitrare downloadata de pe www.RegieLive.ro Portalul Studentesc Nr. 1 in Romania