Всичко наред ли е?
Да. - Трябва ли ти помощ?
Не.
Ани, какво правиш?
Всичко е наред, татко.
Какво има?
Ани?
Татко...
Обичам те.
Знам.
Искам да знаете, че ви обичам.
Съжалявам, че понякога се държа гадно.
Не знам защо.
Знай, че те обичам.
Обичам ви и двамата.
Здравей, Джей. - Какво става?
Нищо. От колко време си тук?
Искаш ли да гледаме филм?
Ще излизам довечера. - С онзи ли?
Харесвам го.
Аз също.
Виждам те.
Какво четеш?
"Идиотът."
Добра ли е?
Все още не знам.
Става дума за Пол.
Здравей, Джей. - Здравей, Пол.
Спри.
Имам идея.
Каква?
Забравих я.
Играл ли си "Размени?" - Не, каква е?
Гледаш хората.
Играем я, когато ни е скучно. - Сега скучно ли ти е?
Не, нека довърша.
Как се играе? - Започваш да гледаш хората.
Хората, които са около теб.
Добре...
Не ми казвай.
Избери си човек, с който да се размените. Всеки, независимо за какво.
Добре, готово.
Трябва да позная от два пъти
кого си избрал и защо искаш да се размените.
Добре, успех.
Този.
Не. - Кого избра, тогава?
Него. - Таткото?
Не, сина. Страхотно е животът да е пред теб.
Хайде... Не си стар, на 21 си.
Знам, но...
Виж колко е щастливо хлапето.
На тази възраст ходиш до тоалетна, когато искаш. Пълна свобода.
Да. Оплиска блузата си.
Точно, на мен не ми е простено.
Мой ред е. - Добре.
Готово.
Момичето в жълтата рокля.
Къде? - Там.
Не я виждам. - Точно там.
Дразниш ли ме? Съжалявам, не исках...
Може ли да тръгваме? Трябва да тръгвам.
Нека се върнем в колата.
Защо излязохме?
Бивша приятелка ли видя?
Каза, че си видял момиче с жълта рокля.
Не, просто ми стана лошо, навън ми е по-добре.
Благодаря, че дойде.
Мама знае, че пушиш.
Да, но ще заплаче, ако ме види.
Или ще ти ги открадне.
Какво става с теб?
Всичко е наред.
Беше странен снощи.
Защо?
Каза, че не му е добре, но...
Имаше друго предвид.
Да не сте... - Не.
Знам, че иска, но...
Беше различен снощи.
Усеща ли се?
Черешова кола и бананен никотин.
Любимият ми вкус. Обожавам го.
Да се върнем в колата.
Смешно е... Преди си мечтаехме да излизаме с други,
да шофираме с приятели...
Представях си се...
Да съм със сладък тип...
Да слушаме музика...
Да караме по дълъг път...
Може би към север.
Дърветата да менят цветовете си...
Не е за пътуването...
Беше свобода...
Никога не сме достатъчно възрастни, къде да ходим?
Джей?
Будна ли си?
Съжалявам.
Какво направи?
Няма да те нараня.
Не се притеснявай.
Няма да ми повярваш...
Искам да помниш това, което казвам.
Това тук...
Ще те следва...
Някой ми го даде...
И сега ти го дадох, когато бяхме в колата.
Може да изглежда на някой, който познаваш или непознат.
Така се доближава до теб.
Може да изглежда всякак.
Само е.
Помощ!
Понякога...
Понякога прилича на хората, които те обичат, за да те нарани.
Виждам го!
Какво е това?
Отърви се от него.
Прави секс с някого възможно най-бързо. Дай го на друг.
Ако те убие, ще тръгне след мен, разбираш ли?
Какво искаш?
Джей, правя го, за да ти помогна.
Показвам ти, че е истинско.
Помощ!
Не отивай на място, което има само един изход. Бавно е, но не глупаво.
Може ли малко? - Разбира се.
Чуйте това.
"Ако някой от нас се сблъска с унищожение,
като къща, падайки върху теб,
един трябва да има копнеж, за да седне,
да затвори очите и да чака
да дойде следващото." - Затова пием тук.
Майка ти спи ли? - Предполагам.
Става в 05:15 ч.
Би ме убило. - Къде е Джей?
На среща. Твой ред.
С кого? - Някакъв нов.
Разбира се. - Толкова е красива, че е чак дразнещо.
Така е. - Но е и добра.
Всичко наред ли е?
Не му позволявай да те докосне.
Джей!
Какво е станало?
Не знам.
Тези са луди.
Беше ли взаимно?
Да.
И не си виждала жената преди?
Не съм. - Добре.
Била ли си у тях?
Знам къде живее, но...
Не съм влизала там.
Каза, че се срамува.
Заразена ли е?
Не мисля.
Горката Джейми.
Използвал е фалшиво име, за да наеме къща тук.
Полицията не го е намерила.
Боже!
Нещата, които й е казал са ужасни.
Трябваше да съм нокти,
които ходят по тихите морета.
Следобед и вечерта спи толкова спокойно...
Поглаждан от дълги пръсти...
Заспал, уморен или престорен на болен...
На пода с мен и теб.
След чай, сладкиши и сладоледи
да имам ли силата да принудя момента?
Въпреки че плаках и не ядох,
плаках и се молех,
Макар че съм леко плешив,
донесох на тепсия.
Не съм пророк и няма важно дело.
Виждал съм трептенето на величието ми.
Виждал съм и вечния лакей,
подръж палтото ми се подсмихни,
Накратко, бях изплашен.
Щеше ли да си струва?
След мармалада, чая...
Сред порцелана и тези, които говорят за нас...
Щеше ли да си струва,
да отхвърля всичко с усмивка?
Да събера Вселената в топка,
за да я търкулна към въпрос,
"Аз съм Лазарус, идвам от мъртвите,
Дойдох, за да ти кажа всичко.
Ако някой слага възглавница на главата й,
Трябва да кажа, че нямах това предвид,
Не е това."
Извинявай?
Здравей.
Имаше старица в училище днес.
Гледаше ме.
Все едно ме следи.
Познаваш ли я? - Не, но ме изплаши.
Не се върнах в клас.
Тя каза ли нещо?
Хю ми го каза.
Предаде го на мен.
Каза, че ще ме следва.
Това са глупости, Джейми.
Знам...
Какво точно те следва?
Не знам.
Трябва да кажеш на майка ни. - Не.
Джей, притеснявам се.
Мога да остана вечерта, ако искаш.
Не. - Мога да спя на дивана.
Не.
Може на дивана.
Трябва да си притеснена за това, че Пол ще е на крака ти.
Ще игнорирам тези обиди.
Заключи вратата си.
Виж... Ще остана вечерта буден и ще наглеждам.
Всичко ще е наред.
Не мога да заспя.
Не и там.
Всичко е наред. Спи тук.
Добре ли си?
Всичко ще се оправи.
Смешно...
Не съм спал тук, откакто бяхме деца.
Има причина за това.
Млъкни. Сериозен съм.
Хубаво е да прекараме време заедно. - Да.
Целунах теб за пръв път.
Знам.
Аз не бях ли първата ти целувка?
Беше.
След това целуна Кели.
Тя ми каза.
Ужасно е да целуваш сестрите си.
Спомняш ли си,
когато намерихме порно списанията
в уличката на пицария Бари?
Да.
Бяхме толкова глупави. - Ужасно.
Седяхме пред моравата на Грег
с десетина мръсни списания,
разпръснати навсякъде и се смеехме.
Дори не знаехме, че е лошо.
Помниш ли физиономията
на майката на Грег, когато излезе и ни видя?
Толкова бързо ги събра...
След това се обади на майка ми. След това проведохме разговора за секс.
И аз съм го чувал. Какво беше това?
Провери.
Има счупен прозорец в кухнята, но няма никой.
Сигурен ли си? - Да, сигурно е избягал.
Да се обадим в полицията. - Сестра ти ще се обади.
Джей? - Джен, отвори вратата.
В къщата е! - Какво става?
Няма нищо тук, Джен.
Видях го! - Отвори вратата!
В кухнята е. - Няма да позволя да ти стане нещо.
Отвори вратата и всичко ще се оправи. Няма нищо тук.
Добре...
Джей, седни...
Искам вода.
Ще ти донеса. - Не, остани тук!
Какво ми става...
Някой счупи прозореца. Наистина стана.
Видях момиче в кухнята. - Джей...
Обичам те. Добре си.
Не ми вярвате...
Мамо?
Мамо, ти ли си?
Не, аз съм.
Йара? - Да.
Не отваряйте!
Виж, всичко е наред.
Боже! - Джей!
Какво правиш?
Джей, изчакай!
Джей!
Можеше да се нараниш!
Какво правиш?
Уплашена съм.
Аз също.
Ще се оправим.
Не казвай на мама.
Ще откачи и няма да ми повярва.
Знам, всичко е наред.
От какво тичаш?
Виждаш ли това?
Да. Това е човек...
Грег? - Какво става, добре ли си?
Някой влезе с взлом. - По дяволите!
Обадихте ли се в полицията?
Не искам да се прибирам. - А къде, тогава?
Трябва да го намеря.
Който влезе ли?
Не. - Хю?
Какво ти е направил?
Добре.
Тръгваш ли си?
Ще докарам колата.
Някой трябва да кара.
Боже...
Погледни това.
Какво? - Това той ли е?
Познаваш ли якето?
Гимназия Лоусън.
Някой трябва да знае истинското му име.
Здравейте студенти, време е за съобщенията.
Към всички момичета, които ще играят лакрос тази пролет.
Ще има информационна среща след училище днес.
Последно напомняне към борците, предайте разрешенията на г-н Дуигънс днес.
Банкетът е тази неделя, 15:00 ч. в училището.
Време е за училищния мюзикъл.
Тази година са четири.
Започват от 19:00 до 21:30 ч.
След това утре, от 14:00 до 17:00 ч.
Билетите са 5 долара за студенти и 7 долара за възрастни.
Приятен уикенд, ще се видим в понеделник.
Знаят ли? - Да.
Казва се Джеф.
Не е ли Хю? - Джеф Реймънд.
Ще кажем ли на полицията? - Не.
Да?
Джеф тук ли е?
Да, искаш ли да влезеш? - Да.
А приятелите ти?
Въпреки че те следва,
още го виждам.
Не е свършило с мен.
Казах ти. Може само да го предадеш на друг.
За какво говориш? - Може да направи, като мен.
Ще й е по-лесно, защото е момиче. Всеки ще се съгласи,
просто спи с него и му кажи същото. Може да не се върне.
Не е истинско. Това е някаква глупава игра.
И аз не съм в безопасност,
дори не трябва да сме на едно място, махайте се.
Внимавай. - Ако я убие, ще тръгне след мен.
Докато не хване този, който го започна.
Джей... Съжалявам.
Не исках да те нараня, и на мен ми го причиниха.
Коя?
Срещнах я в бар.
Беше само за една вечер, не помня името й.
Мисля, че от там дойде.
Джеф, не ти вярвам.
Тя ще повярва. Мисля, че лъжеш.
Виждате ли момичето.
Да.
Добре.
Джей, слушай.
Където и да си, ако някой върви точно срещу теб,
само ако ходи...
Може да си спестиш време.
Помисли дали ще го дадеш на друг.
Грег?
Да? - Майка ти няма ли да откачи?
Дори не знае.
Много си мил.
Обожавам да идвам тук.
Баща ми...
Ме водеше на лов понякога.
Не е яко, но...
Става.
Помисли ли за това, което той каза?
Кое?
Да го дадеш на друг.
Не знам.
Ще останеш ли, когато няма никой у вас?
Самотно ми е.
Знаеш, че живея срещу теб. - Знам.
Трябваше да съм по-добър с теб.
Влезте във водата.
Искаш ли? - Може би.
Хайде...
Помощ!
Джей, какво става? - Помощ!
Какво правиш?
Джей, моля те!
Спри да стреляш!
Какво правите? - Не отваряй!
Какво направи с вратата? - Искаше да влезе!
Няма нищо тук. - Има!
Грег?
Добре ли си?
Грег?
Джей, какво виждаш?
Джей, чакай!
Къде е колата ми?
Видя ли го? - Не.
Чакам и гледам...
Минаха три дни, едва ли ще дойде.
Вярваш ми, нали?
Не си играеш, нали?
Вярвам ти, просто...
Не мисля, че ме следва.
Добре е, нали? - Да.
Как сте? - Добре сме.
Как е Джей?
Не е добре.
Видя ли нещо?
Не. Може ли да вляза?
Не мисля. Не иска да отваря вратата.
Просто се крие...
Радвам се, че е по-добре.
Мога да й предам да ти се обади. - Добре.
Наистина ли нищо не си виждал? - Да.
Не си го е измислила.
Ще знам рано или късно.
Столът се счупи във въздуха.
Нещо не блъсна и вратата не се счупи сама.
Нещо стана, но не е това, което тя мисли.
Какво мислиш ти, тогава?
Ще се видим.
Чао, Грег. - Чао.
Грег е, оставете съобщение.
Грег, отвори!
Грег, внимавай!
Грег, не отваряй!
Какво става, мамо?
Кой е? - Пол.
Изчакай.
Ще дойде тук, рано или късно.
Може да го предадеш.
Направила си го веднъж. - Не трябваше.
Може аз... - Не.
И аз те харесвах.
Защо избра Грег?
Мислех, че е добър.
Не се страхуваше.
Каза, че гимназията не е важна.
Искам да помогна.
Наистина ли? - Да.
Джей. - Да?
Вярваш ли ми?
Помниш ли къде бяхме, когато се целунахме?
Знаеш ли как да стигнем? - Да.
Не съм ходила на басейн, откакто бях на 14 г.
Кой те заведе?
Там пих бира за пръв път и повръщах цяла нощ.
В басейна? - Не, извън колата.
Както и в колата. - Пол пишкаше в нея.
Отвратително! - Там има хлор.
Когато бях малка, родителите ми не даваха да ходя на юг от "Осма миля"
Дори не знаех какво означава, докато не пораснах.
Разбрах, че там градът започва.
Мислех колко е глупаво и странно.
Трябваше ми разрешение да отида на панаир с приятелката ми и родителите й.
Защото е на няколко пресечки от границата.
Майка ми казваше същото.
Колко време ще бъде?
Не знам. Винаги ли си толкова зле?
Боже!
Влезе в стаята, там е!
Тук ли? - Там!
Джей, какво виждаш?
Не искам да ви казвам.
Джей, покажи ми го.
Посочи го, за да виждаме къде е.
Във водата ли е?
Стои там и ме гледа.
Движи се. - Какво прави?
Просто ходи.
Пол, искам да изляза. - Изчакай да влезе!
Не искам, искам навън!
Какво? - Джей!
Излез от там! - Ще я хване токът!
Не става!
Добре ли си? - Да.
Не стана, слава Богу!
Джей, внимавай!
Някой да й помогне! - Какво да правим?
Какво става?
Джей, посочи го!
Там е! - Къде?
Не се приближавай!
Там е!
Йара!
Къде? Тук ли?
Тук? - Да!
Къде е?
Джей! - Хайде, Джей!
Дай ми ръката си! - Хайде!
Джей!
Джей?
Виждаш ли го? Там ли е?
Чувстваш ли някаква разлика?
А ти?
Не.
"Когато има изтезания се получават рани,
физическа болка и всичко отвлича психическото страдание,
за да бъде измъчван от болките, докато смъртта не настъпи.
Най-ужасната болка може да не е в раните,
а това, че след час,
след 10 минути, след половин минута,
сега, в този миг,
душата ти ще напусне тялото
и няма да си вече човек
и това е ясно.
Най-лошото е, че е ясно.