Traducerea și adaptarea: Snake_Eyes
Cred că toți au parte de un miracol.
Poate câștigi un premiu la loterie.
Sau arunci mingea la coș în ultima secundă în finala NBA.
Sau poate pleci în spațiul cosmic, sau te măriți cu regina Angliei.
Dacă iei în considerare toate lucrurile improbabile din lume...
atunci trebuie să fie unul ce ni se va întâmpla fiecăruia dintre noi.
Se pare că miracolul meu era diferit.
Dintre toate casele din subsectoarele statului Florida...
am ajuns să locuiesc vizavi de casa lui Margo Roth Spiegelman.
Din clipa când am văzut-o m-am îndrăgostit nebunește de ea.
Pentru că aveam aceeași vârstă și eram vecini...
și din niciun alt motiv aparent, am devenit prieteni.
Privește.
Quentin.
E mort.
Să plecăm, Margo.
Am crezut că ai ochii închiși când mori.
Sincer, atunci nu îmi părea mare lucru.
Nu e că nu-l cunoșteam pe tip.
Dacă aș avea un atac de panică când cineva cunoscut mie ar muri...
aș înnebuni.
Pentru Margo a însemnat mult mai mult.
Am aflat. Numele lui e Robert Joyner.
Avea 36 de ani. Divorțase și era supărat.
- De unde știi? - Am investigat. Te bagi?
- Bine. - Minunat. Vino.
Soția lui lucrează la SeaWorld. E un indiciu solid.
Margo, nu putem merge la SeaWorld.
- E aproape ora 23. - Te bag eu înăuntru.
Nu vreau să intru în belele.
Nu crezi că e păcat?
S-a rupt ceva în el.
Lui Margo îi plăceau misterele.
Și tot ce s-a întâmplat după, mereu îmi amintesc...
poate că îi plăceau atât de mult, încât a devenit și ea unul.
Dar acum gândesc prea mult.
ORĂȘELE DE HÂRTIE
S-au schimbat multe în anii următori.
M-am îndepărtat de Margo.
Dar n-am putut s-o uit.
Răspund eu.
Speram la o a doua șansă.
Ne dați ori nu ne dați.
Halloween fericit.
Nu eram doar eu.
Aproape toți au văzut că Margo era diferită.
Margo era...
specială.
Viața ei devenise o serie de aventuri epice incredibile.
Fiecare prea nebunească să fie adevărată.
Cum ar fi cele trei săptămâni petrecute alături de un circ.
Sau când s-a dus în turneu cu Mallionaires de-a lungul East Coast.
Dacă-l întrebi pe basist îți va spune că sunt prietena lui.
E mai simplu pentru tine să mă lași să intru.
Și oriunde mergea...
lăsa indicii în urmă pentru sora ei mai mică, Ruthie,
sau pentru oricine altcineva care credea ea că merită.
Niciodată n-am făcut parte din acei oameni.
După ce am ajuns la liceu, nu am mai vorbit cu Margo.
E balul bobocilor. Care e problema?
Sunt multe probleme, mamă.
Blues-ul. Eu sunt mai pe pop. Și am închiriat un frac.
- Ai putea să mergi cu Suzie Chung. - Ne-am despărțit.
Era o fată așa drăguță. Ce s-a întâmplat?
Nu știu...
Nu a funcționat.
- Bună, Ben și Radar. - Bună, doamnă Jacobsen.
- Aș vrea s-o am. - Nu înțeleg.
Nu vreau să i-o trag mamei tale.
Merită respect și admirație. E o adevărată doamnă.
Da, e mama mea.
- Vreau să merg cu bicla cu ea. - Ce?
Să-i dau struguri și s-o duc la Paris.
S-o tratez ca pe o prințesă ce este. E greșit?
E ciudat. Mereu e ciudat.
I-aș face o baie.
Stai.
Ce planuri ai pentru bal?
Nicio șansă, Ben.
Așa se întâmplă când ești boboc.
Când Ben avea 12 ani, a făcut infecție la rinichi și urina sânge.
Până s-a întors din spital...
s-a răspândit un zvon în școală că e din cauza masturbării constante.
Nu voi găsi parteneră pentru bal.
Balul e risipă de timp și bani. Radar merge la bal.
Radar are o prietenă și e obligat să meargă.
Radar, a fost deja la tine acasă?
Da, a fost deja la tine acasă?
Nu există un motiv anume?
- Știți motivul foarte bine. - Vrem să te auzim cum îl spui.
Vorbește mai tare.
Părinții mei au cea mai mare colecție din lume de Moș Crăciuni negri.
Ați auzit bine.
Părinții lui Radar încercau să intre în Cartea Recordurilor...
cu cea mai mare colecție de Moși Crăciuni negri.
Erau peste o mie și erau peste tot.
Și nu doar de Crăciun.
Cu toate astea, Radar e primul dintre noi ce și-a făcut o prietenă.
Întreab-o pe fata cu care te-ai culcat în tabăra de vară dacă vine la bal.
- Am inventat-o. - Ba nu.
- Poți întreba pe fata din Saskatchewan. - Și ea e inventată.
- Amândouă sunt reale. - Definește reale.
Trebuie să plec.
- Să mergem. - Mai avem încă 10 minute.
- E bine. Să mergem. - Bună, Angela.
- Pa, Angela. - Mi-a plăcut să vorbesc cu tine.
- E frumoasă. - Bine că putem sta de vorbă.
Aproape toate zilele mele erau exact așa.
Mă concentram pe școală.
Pe examene și activități extracurriculare.
Până la finalul liceului, abia dacă mă mai gândeam la ea.
Am absolvit, am mers la facultate și am găsit pe altcineva.
Și am uitat că miracolul s-a întâmplat vreodată.
Și aproape că a funcționat așa.
Până într-o noapte.
Trebuie să-ți împrumut mașina.
Ce? Eu n-am mașină.
- Adică mașina mamei tale. - Nu poți folosi mașina ta?
Părinții mei au cheia și e în seiful de sub patul lor.
Aș putea să sparg combinația...
dar Myrna Mountweazel e acolo și câinele ăla mă urăște.
Așa că trebuie să-ți împrumut mașina.
Și trebuie ca tu s-o conduci că am nouă lucruri de făcut în seara asta.
Și jumătate din ele necesită un șofer pentru fugă.
Comiți infracțiuni?
- Furtul e o infracțiune? - Da. Ce?
Trebuie să plec, te bagi sau nu?
Întreabă-i pe prietenii tăi. Jase, Lacey și Becca.
- Ei sunt problema. - Ce problemă?
- Sunt nouă probleme. - Și prietenul tău e una din ele?
Fostul meu prieten.
Vrei să-mi zici unde mergem?
Mai întâi mergem la BJ.
- Mergem la cumpărături? - Nu.
Vom rezolva ceva probleme. Și apoi vom face invers.
Va fi cea mai tare noapte din viața ta.
Nu vreau să intru în belele.
- Ești foarte speriat, Q. - Nu mi-e teamă.
Am planuri și țeluri. Nu implică pușcăria sau moartea.
- Trage pe dreapta. - Ce planuri?
Ziceai că ai planuri.
Mă duc la Duke și apoi la facultatea de medicină. Vreau să devin oncolog.
Mă voi căsători și voi avea copii în jurul vârstei de 30 de ani.
Și atunci vei fi fericit?
Când vei avea 30 de ani, peste 12 ani.
Căsnicie, copii, carieră.
Atunci vei fi fericit. Asta vrei să zici?
Cred că da.
Nu e ceva ce te poate face fericit acum?
E cel mai trist lucru pe care l-am auzit vreodată.
De ce ai nevoie de o cremă epilatoare?
Vei afla în curând, prietenaș.
- Sunt cu șase luni mai mare ca tine. - Serios?
N-o face.
Vrei să zici ceva?
N-o face.
Oprește-te. Ce ne mai trebuie?
Interesantă valorificare.
Cred cu tărie în valorificarea aleatoare.
Regulile sunt injuste. Literele sunt centrale.
Nu-i atât de ciudat precum pare.
Tot ciudat e.
Ce s-a întâmplat?
Cu Jase, Lacey și Becca?
Aparent, prietenul meu de multe luni...
mă înșela.
- Cu una din cele mai bune prietene. - Serios?
De ce a făcut asta?
Următoarea la stânga.
Asta e casa Beccăi.
Și aia e mașina lui Jase.
- Nu-i o idee bună, Margo. - Nu, Quentin.
E o idee excelentă.
- Idiotul își ține mereu mașina deschisă. - Chiar e o idee bună?
Începe planul de răzbunare al lui Margo Roth Spiegelman.
- Vrei s-o faci tu? - Nu.
Cum dorești.
Nu pot să cred că ai făcut asta.
- Facem dușmanii să sufere. - Noi?
Vei vedea.
- E domnul Arrington? - Știi cât e ceasul?
Scuze, dar cred că vreți să știți...
că fiica dv face sex chiar acum la subsol.
- Ce voce ai. - Dă-mi telefonul tău.
- Repede. - Ține.
- Ești pe poziție? - Adică? Ce trebuie să fac?
Patru, trei...
doi...
Fă o poză. Acum. Haide.
Ia privește.
Ce?
- A fost distractiv. - Cred că m-a văzut.
- Așa, și? - Îmi poate da cafteală.
- N-o va face. - De unde știi?
Dă-mi să văd.
Ce?
Cel mai mic penis.
Poate că e faimos, dar n-are un penis foarte mare.
Acum intrăm înăuntru.
Peștele ăsta e pentru Becca și va intra în casa ei.
Nu, Margo. Ne vor descoperi. Nu putem intra înăuntru.
Voi sta de șase.
Fă ce vrei, Q.
- Ce-a fost asta? - Scuze, tată.
- Scuze? Asta e inacceptabil. - Chiar îl plac, tată.
- Nu te iubește. - Ba da.
Prietenia ta cu Margo Roth Spiegelman s-a dus pe apa sâmbetei.
- Cine-i acolo jos? - Fugi.
Am o pușcă.
- Glumești. - Da, haide.
Nu l-ai putut arunca printr-un geam?
Trebuia să aibă efect.
A fost foarte distractiv.
Ești bine?
Nu știu.
Am crezut că poate nu e adevărat.
Oricum, mergem mai departe.
Mergem la casa lui Lacey.
Lacey a fost drăguță sau nu?
Lacey a fost foarte obraznică.
Suntem prietene bune din clasa a cincea.
Și apoi?
Nu mi-a zis de Jase.
Ești gata?
Frumos.
Am împachetat prietenia noastră.
E atât de târziu.
Dacă ești obosit putem merge acasă.
Mă gândeam eu.
Cine locuiește aici?
Chuck Parson.
Doar nu credeai că un pervers ca Chuck Parson poate scăpa nevătămat?
E prietenul cel mai bun al lui Jase. E complice.
Nu-ți face griji. Întotdeauna doarme profund.
Balul din clasa a șasea?
Chuck le-a zis tuturor fetelor să nu danseze cu tine...
și toți am fost de acord cu el.
Toți.
Regret, Q.
S-a întâmplat...
acum mult timp.
Poftim.
Nu mersi.
Va veni o clipă în viața ta când îți vei aminti de momentul ăsta...
și vei spune...
"Ce regret mai mult?"
"Că i-am ras sprâncenele lui Chuck..."
"sau că n-am făcut-o."
Dă-mi ăla.
Sprâncenele cresc la loc, rușinea o ai pe veci.
Ce?
- Ia uită-te la noi. Suntem ninja. - Eu nu-s ninja.
Și tu ești un ninja, dar cam ciudat.
- Parcă-mi iese inima din piept. - E un semn că te distrezi.
Despre ce e vorba?
După o mare aventură trebuie să reflectăm la realizări.
Și cel mai bun loc în Orlando pentru asta e clădirea SunTrust.
- Oprește-te. - Ce?
- Vrei să intrăm prin efracție? - Nu.
- Doar intrăm. - Foarte inteligent.
Nu vreau să fiu arestat în seara asta.
- Nu vei fi. - E clădirea SunTrust.
- Trebuie să fie paznici. - Sigur că sunt.
Îl cheamă Gus.
Știi cum îl cheamă pe paznic?
Desigur că știi.
Putem merge sus o clipă?
Mi casa e su casa.
- Cine-i puștiul? - Q.
Sunt mai mare cu șase luni decât ea.
Bine ai venit la biroul meu.
- Muzică bună. - Muzica liniștitoare a afacerilor.
Vino.
Acolo e parcul Jefferson.
E bine că luminile sunt stinse.
Și aici e casa lui Chuck.
Fără lumini, fără poliție. Totul pare calm.
Cred că suntem în siguranță.
- E frumos. - Crezi?
De la distanță.
Totul devine mai urât de aproape.
Nu și tu.
E un orășel de hârtie.
Uită-te și tu.
Toate casele astea și străzile de hârtie...
Și oamenii.
Trăiesc aici de 11 ani...
și n-am găsit pe nimeni căruia să-i pese de ceva important.
Nu trebuie s-o iei personal.
Îți dau un pont, Quentin.
Ești drăguț când ești sigur pe tine.
Și mai puțin drăguț când nu ești.
Îmi acorzi dansul ăsta? Îmi datorezi unul.
Poate lucrurile ar fi fost diferite dacă îmi petreceam timpul cu tine.
Nu e prea târziu.
Ce se întâmplă mai departe?
Mâine va fi diferit?
Sper.
Și eu.
Vezi asta?
Asta e zona ta de confort.
E atât de mare.
Tot ce dorești pe lumea asta, e dincolo.
Cum te-ai simțit în seara asta ar trebui să te simți mereu.
Bine. Pe curând.
'Neața, somnorilă.
De 20 de minute încerc să te trezesc. Cred că visai ceva frumos.
Ideea de a avea o parteneră la bal poate tăia diamante.
Ce face?
- Ce faci? - Ce? Nimic.
A fost atât de ciudat.
Știu că tu ai fost acasă la Becca.
- Îți dau cafteală. - Ești sigur că vrei să faci asta?
Chiar dacă o măresc...
Ascunde-o.
Sunt confuz. Nu te-ai combinat cu Margo Roth Spiegelman?
Nu.
Ce?
- Sunt atât de confuz. - Ce-i cu tine?
Cu mine? Ce-i cu tine?
Margo Roth Spiegelman, ora două dimineața, dansează, e întuneric.
- Și tu nu te dai la ea. Nu înțeleg. - N-a fost așa.
Există o legătură între noi. Aveam o misiune. Era diferit.
Și acum?
Nu știu.
Vă anunț când o văd.
Dar Margo n-a mai ajuns la școală în acea zi.
Sau în ziua următoare.
Sau cea de după.
Un tip a auzit-o cântând karaoke la mall.
Apoi a semnat cu casa lui de producție. E la New York înregistrând un album.
Știu sigur că e în Islanda și salvează balenele.
- Nu, în Groenlanda. - De unde știi?
Am început să mă întreb ca toată lumea...
unde naiba e.
Ce face?
Cu cine e?
De ce nu e cu mine?
Știu că e dificil pentru voi.
- Bună ziua, dle și dnă Spiegelman. - Bună, Quentin.
El e detectivul Warren.
Se pare că iar a fugit de acasă Margo. Pentru a cincea oară.
Sunt sătulă de asta, Hank.
Are 18 ani. Las-o să facă de dorește.
- Știi ceva legat de asta? - Eu?
Când ai văzut-o pe Margo ultima dată?
Miercuri. Miercuri seară.
A venit la geamul meu, am vorbit un pic și apoi a plecat.
Doar nu credeți că i s-a întâmplat ceva?
Știm exact ce s-a întâmplat.
S-a plictisit și caută atenție.
Se întoarce când rămâne fără bani, sau când oamenii nu o mai bârfesc.
- Nu vreți s-o dați dispărută? - Nu e dispărută. A plecat.
E o diferență.
N-au câștigat premiul "Părinții anului",
dar nu greșeau cu un lucru.
Nu va fi găsită decât dacă ea va dori.
A plecat și n-a mai văzut-o nimeni.
Ca Fattina?
- Nu Fattina, ci Bettina. - Nici nu pare un nume real.
Care era numele ei?
Spune-i numele. Trei, doi, unu.
A fost doar ceva de-o noapte.
- A fost doar ceva de-o noapte? - Da.
V-am mai zis de multe ori. A fost la casa verișoarei mele.
- Bettina era verișoara ta. - Nu.
- Te-ai culcat cu verișoara ta. - Nu.
E atât de greu când vrei să te culci cu cineva ce nu ți-e rudă.
Nu...
Ca să validăm povestea avem nevoie de câteva detalii.
Bine. Sunt în Saskatchewan.
Vărul meu Danny zice: "Dau o petrecere."
Hai s-o facem.
La petrecere vine Bettina și mă vede. "Ce?" Urcăm sus...
- Scoate sunete ciudate? - Nu, precum păsările.
- Deci te-ai dus și Bettina a zis... - E vremea împerecherii.
- Spune și tu odată ceva real. - Adică?
E adevărat.
Nu te cred.
E adevărat. Nu mă crezi?
Bine, taci.
Să nu mai vorbim despre mine, ci despre tine și Angela, "iepurașul".
Nu-i mai zice "iepuraș".
- Ai de gând să-i tăbăcești fundul? - Nu mai spune așa.
Dansează pentru ea. Arată-mi ce poți.
Dacă vrei să știi, așteptăm până la bal.
- De ce? - Vrem să fie ceva special.
Ce drăguț, Radar.
Cred că vreau să fiu cu tine.
- Oprește-te. - Băieți...
- Băieți. - Ce?
E ceva la geamul lui Margo.
Era mereu acolo? N-a tras niciodată perdeaua.
"Woody Guthrie, cântăreț de folk născut în 1912, decedat în 1967."
Se uită la tine, Q.
Știu.
- Părinții nu-s acasă, așa-i? - Nu, sunt la mall.
Putem merge în camera lui Margo?
- De ce? - Vreau să verific ceva.
- Lui Margo nu-i place asta. - Dar suntem prietenii ei.
Nu sunteți. Altfel ați ști că nu îi place.
Are toate albumele, mai puțin cu Woody Guthrie.
- Sus. - Scuze.
- Pot să... - Ia-ți gândul.
- Ce căutați? - Nu prea știm.
Indicii.
Suntem detectivi.
Priviți.
La naiba.
Ce avem?
"Nepoata lui Walt Whitman" e încercuită.
- Ce înseamnă? - Stați.
Cred că îți transmite un mesaj.
Ce fel de mesaj?
"Caută-mă."
Ne cheamă la acțiune.
E felul ei de-a zice "Riscă, cretinule. Nu mai planifica."
Poate că asta încearcă să-ți zică. Ca acel "Orășele de hârtie."
Zice "Voi face ceva, Q. Vino cu mine."
Deci dacă spargi codul și afli unde e...
Pot vorbi cu tine?
Ai fost cu ea în acea noapte, nu?
Noaptea acelui proiect.
Era supărată pe mine?
Nu, era...
dezamăgită.
- De ce? Ce am făcut? - Știai de Becca și Jase.
Nu știam nimic. Aș fi spus dacă știam.
- Margo a crezut... - S-a înșelat.
Eu te cred.
Chuck știa de mult timp, ceea ce e nemaipomenit.
Acum ne-am despărțit și nu am cu cine să merg la bal...
și prietena mea ce mai bună a plecat crezând că am trădat-o.
Scuze că vă spun toate astea.
Ce ziceai legat de bal? Că nu ai cu cine să mergi?
Dacă aflați ceva de ea, îmi spuneți și mie?
- De ce aș afla ceva de ea? - Ai fost cu ea în acea seară.
Trebuie să însemne ceva.
Pa.
Au fost cele mai bune 30 de secunde din viața mea.
Walt Whitman e din New York. Woody Guthrie a locuit la New York.
- Poate înseamnă ceva. - Crezi că e la New York?
- Ți-a pomenit de New York? - Nu.
- Dar n-am mai vorbit cu ea de 9 ani. - Așa e.
- Merg cu Lacey la bal. - Ce?
Nu v-ați prins?
- Ceva s-a întâmplat între noi. - Mi-a scăpat asta.
"Deșurubează balamaua ușii."
- E o metaforă. - Și dacă nu e?
Dacă sunt instrucțiuni?
- Am crezut că... - Monteaz-o la loc.
Strada Bartlesville 8328
Radar, ce faci în seara asta?
Trebuie să cumpăr pantofi cu Angela.
A decis azi că nu-i plac pantofii pentru bal.
Așa că o duc la mall unde e o nebunie.
- Sunt vânzări bune. - Radar.
- Am găsit ceva. - Ce?
O adresă. Nu era în balamaua ușii lui Margo, ci în a mea.
Strada Bartlesville 8328.
- Nu e un cartier bun. - Tot va trebui să mergem.
- Dar nu în seara asta. - De ce nu?
Pentru că ești rațional, ai 59 kg și nu vrei să mori.
Nu putem merge în mijlocul nopții la o clădire ciudată...
în cea mai rău famată zonă a Orlando-ului.
- Atunci mergem mâine dimineață. - Mâine avem școală.
Nu și dacă nu apărem.
Mă va ucide Angela. O ajut zilnic la matematică.
- Și Lacey? - Adică?
- Dacă mă caută? - Te-a mai căutat vreodată?
- S-ar putea să ratăm ceva important. - Da, orele de sport.
- Dacă nu vreți să mergeți... - N-am chiulit niciodată.
- Nici eu. - Și e ciudat.
Așa e, dar e și...
corect, nu?
- Nu schimbă nimic dacă vorbești așa. - Zău?
Schimbă un pic.
- Nu-i așa? - N-avem timp de pierdut.
Trebuie să plecăm imediat.
Să mergem s-o găsim pe Margo.
Pornește mașina. Să mergem.
Ăla era accent italian?
La dreapta.
Am ajuns.
Aici e?
De ce ar veni aici?
E închis.
Și acum?
Ai o piatră?
E cineva aici?
Băieți.
Ultima dată când am fost așa speriat am dormit cu luminile aprinse.
Ultima dată când am fost așa speriat am dormit cu un urs de pluș.
Ultima dată când am fost așa speriat am dormit în patul mamei mele.
Q, de-aș fi în locul tău, aș fi speriat în fiecare noapte.
E un magazin de suveniruri?
Margo nu-i aici.
A vrut să vii aici pentru un motiv.
Atlas rutier
Chestiile astea sunt vechi.
Băieți.
Ai găsit ceva?
Vei merge la orășelele de hârtie și nu te vei mai întoarce.
Orășelele de hârtie.
- Putem pleca? - Dacă e Margo?
Dacă e altceva?
Pa.
Vei merge la orășelele de hârtie și nu te vei mai întoarce.
Orășele de hârtie
Orășel de hârtie = oraș fals pe hartă
creat de cartografi pentru încălcarea drepturilor de autor.
Poate că e vorba de un tip ce vânează și ucide balene...
ca să dea un sens vieții. Acesta e Ahab.
E o concepție greșită comună multor oameni...
Nu uitați să predați ultimele rapoarte săptămâna următoare.
La ieșire luați-vă și testele. Nu veți fi prea bucuroși.
Data viitoare nu mai aveți voie să încercuiți două răspunsuri.
Vă purtați de parcă nu ați vrut să încercuiți așa.
- Ieri a fost test? - Da, l-ai ratat.
Îl pot da și eu?
E doar un test. Nu înseamnă că nu mai poți fi doctor.
Dispari.
Vreo veste?
Ți-a zis vreodată de o clădire abandonată în partea de vest a orașului?
- Un vechi magazin de suveniruri? - Nu. Crezi că e acolo?
Cred că a fost odată. Și are cumva legătură.
- Ne vedem diseară? - Probabil.
Să-mi zici dacă vrei să te las undeva.
E petrecere la Jase acasă.
- Credeam că nu vorbești cu Jase. - Nu vorbesc.
Dar totuși mergi la petrecerea lui?
- Toți merg. - Nu toți.
Ar trebui să mergem.
La casa lui Jase Worthington? Sunteți nebuni?
E doar o petrecere și n-am mai fost la una.
- Am fost la multe petreceri. - Unde e o tubă, acolo nu-i petrecere.
Nu pot să cred. Și Angela?
Angela e o femeie matură, inteligentă și înțelegătoare...
care nu trebuie să afle despre asta niciodată.
Eu nu vreau să merg la o petrecere acasă la Jase Worthington. Voi vă puteți duce.
Chiar vrei ca restul liceului să tânjești după o fată ce a fugit?
Nu tânjesc după ea, încerc s-o găsesc.
Nu mai fiți măgari.
Nu sunt măgar. Încerc să fiu un puști normal.
- Distracție plăcută. - Ce?
Bună, Quentin.
- Unde ai fost? - Peste tot. Nicăieri.
Ar trebui să dispari, până să te regăsești.
- Oamenii își fac griji pentru tine. - Ba nu.
Eu mi-am făcut griji.
Ești drăguț, Quentin.
Mereu ai fost așa.
Mă bucur că te-ai întors.
Nu mă întorc.
Vei răspunde la telefon?
- Alo? - Q?
Quentin Jacobsen e în interiorul telefonului meu.
Dă-mi telefonul.
Ia un loc. Cât de repede poți veni aici?
E haos. Avem nevoie de tine.
Nu, nu merg acasă la Worthington.
Și Ben e un nesimțit.
Tot aștepți ca oamenii să nu fie ei înșiși.
Suntem oameni diferiți. De asta suntem cei mai buni prieteni.
Urcă-te în mașină și vino încoace.
Margo a fost aici de milioane de ori. Poate găsești ceva.
Va sta aici ceva vreme.
Revin.
- Ești mult mai bună decât ea. - Așa e, Jase?
Cine e?
Ce naiba cauți aici?
Doar fac pipi.
- Oprește-te. - Nu mă pot opri așa.
Bine. După ce termini, dispari.
Scuze.
Totul e bine?
Am avut și zile mai bune.
Vrei să intri în cadă cu mine?
Nu așa.
Sigur.
Privește-mă.
Care-i primul lucru ce-ți trece prin cap?
- Nu știu. - Haide.
Frumoasă.
- Ce? - Asta e problema.
Nimeni nu se uită la mine și zice că sunt inteligentă...
sau interesantă.
Am creier. Merg la Dartmouth.
De asta ești supărată?
M-am certat cu Becca.
M-a făcut nenorocită și târfă.
Și apoi le-a spus la toți că am chlamydia.
Și eu nu am așa ceva.
Am avut.
- Dar nu sunt o târfă. - Nu cred că ești una.
Mersi.
Becca e doar geloasă.
De ce ar fi Becca geloasă?
E prietena lui Jase și va fi regina balului.
E de fapt noua Margo.
Nimeni nu poate fi noua Margo.
Ai dreptate. Nimeni nu poate fi noua Margo.
Serios?
Îl urăsc.
E foarte rău.
- Hai să te ridic. - Mersi.
- Dacă îți creează probleme... - Mersi.
- Nu mă pot bate, dar... - Mersi.
Vorbim mai târziu.
Atlas rutier 1984 SUA, Canada și Mexic
Aparține MRS
"Valar morghulis. Puneți tricoul și coboară.
"Valar morghulis."
- Cât de mult a băut? - Mi s-a prins de mână.
- Ben? - Apropie-te, Quentin.
Te fac cavaler al ordinului Halfwizen.
- Mersi, Ben. Trebuie să plecăm. - Nu, vreau să petrec.
- Știu unde e Margo. - Serios?
Trebuie să-ți spun ceva. Și nu e de la bere.
Am avut nevoie de bere ca să scot cuvintele.
De mult timp vreau să-ți zic asta.
Ben, ești bine?
Hai să plecăm.
- Mă simt mult mai bine. - Hai să plecăm.
Dumnezeu să aibă în pază Regina. Radar, te iubesc.
- Să nu mă pupi. Unde mergem? - Vei vedea.
- Sper că nu la magazinul ăla ciudat. - Ce?
- Nu e suficient de departe? - Nu.
- Să cântăm un cântec. - Ce?
Dacă cânt nu mi se face frică.
- Ce să cântăm? - Nu contează. Orice.
Cântăm ce ne vine prima dată în minte.
Asta e prima melodie care ți-a venit în cap?
Ne-ai speriat rău.
- Ce căutați aici? - Tu ce cauți aici?
V-am urmărit. Am crezut că ați dat de ea.
Nu e aici, dar cred că știu unde se află.
Pe aici.
Înainte nu îmi era teamă.
Îl adoram pe Pikachu.
Mie îmi place mai mult Charizard.
Ce e?
Margo a agățat ceva aici...
și cred că era o hartă.
Asta e harta lui Margo.
Și aici stă.
- Și acum unde e? - Să vedem...
Este...
undeva în partea nordică a New York-ului.
Poți fi și mai precis?
În zona asta.
- E un oraș? - Lasă-mă să văd.
Nu-i nimic acolo.
Trebuie să fie ceva.
Roscoe, Rockland, Beaver Kill, Agloe, Chatham și Wallace Berg.
Sunt orașe din acea zonă.
E vreunul din ele "orășel de hârtie"?
- Ce-i ăla "oraș de hârtie"? - Un oraș fals.
Cartografii îl pun pe hartă, încât dacă cineva copiază ilegal...
ei să afle.
Agloe în New York.
"Agloe, populație zero, e cel mai faimos orășel de hârtie din America."
Ia privește.
Adăugat de MRS pe 02/05/15 la 8:34
Populația actuală Agloe, New York e 1.
- E în Agloe. - Ce?
Agloe.
- Trebuie să pleci acolo. - Ce?
Acolo e Margo. Ar trebui să pleci chiar acum.
E în New York. Nu pot merge la New York.
- Ai o mașină. Ce te oprește? - 1930 km.
Sunt 1930 km între tine și dragostea vieții tale.
O iubești, da?
Da.
- Te așteaptă dragostea adevărată. - Ai dreptate.
O voi face.
- Vreau să merg și eu. - Ce?
E cea mai bună prietenă a mea. Vin cu tine.
Atunci vin și eu.
Bun.
- Radar? - Nu știu.
Mergem cu toții.
- Cum rămâne cu părinții și școala? - Și balul?
- Cui îi pasă de bal? - Nu ratăm balul.
- Bine. Ne întoarcem la bal. - Chiar vrei să mergem?
- Și o facem acum. - O facem bine de data asta.
N-avem timp de pierdut, Radar.
Trebuie să facem o oprire mai întâi.
Știi că ți-am zis că stau acasă să văd maratonul cosmic?
Am mințit. Am fost la o petrecere.
Nu numai asta, dar am și băut bere.
Nu am băut de fapt, doar am ținut-o. Fetele îmi vorbeau.
Și acum noi, băieții, și Lacey Pemberton...
mergem la New York.
- Ce? - E o poveste foarte lungă.
Te desparți de mine?
Ce? Nu.
Sunt sincer cu tine. Nu vreau să te superi pe mine.
Marcus, de ce am senzația...
că ți-e teamă de mine?
Nu mi-e teamă. Ce?
Ai zis că-ți place melodia lui Ed Sheran deși eu știam că nu-ți place.
A fost mixată bine.
Nu m-ai primit niciodată în cercul tău de prieteni.
- Pe ei nu i-am lăsat să te cunoască. - Nici măcar n-am fost acasă la tine.
De ce?
Lăsăm discuția pe altă dată?
Promit că îți voi spune într-o zi, dar nu astăzi.
Nu mi-e teamă de tine.
Mi-e teamă să nu te pierd.
- Vine și Angela cu noi. - Bine.
- Să nu zici vreo prostie. - Am zis eu vreodată?
E cel mai important lucru ce-l voi face vreodată în viața mea.
Sper că nu.
PRIMA ORĂ
După calculele mele, viteza medie e de 116 Km pe oră.
- Tu mergi cu 103. - Nu vreau să fiu tras pe dreapta.
- Nu vom ajunge. - Ba da, avem timp suficient.
Sper că nu crezi că ne vom întoarce cu 20 de minute mai devreme.
Trebuie să merg la frizer. Angela are programare la manichiură.
Știi cât durează să-și pună rochia de bal?
Toată ziua. Părinții mei vor face poze, am comandat și o limuzină.
Trebuie să ne întoarcem mai devreme cu 12 ore altfel ratăm balul.
Balul e foarte important.
Mersi.
Trebuie să fac pipi.
Chiar trebuie să fac pipi. Oprește.
Putem opri doar de patru ori...
dacă vrem să ajungem acolo, s-o găsim pe Margo și să ajungem și la bal.
- De cât timp mergem? - De 35 de minute.
O să mă țin.
Bine.
- Nu, ne vom opri. - Nu.
Nu înțelegi...
- Gândește-te la altceva. - La ce?
- La ploaia puternică. - Sau la o cascadă.
- La o vezică explodată. - Nu mă ajuți, Radar.
- 70% din corpul meu e urină. - Conduc cât de repede pot.
- Cât de repede vreau. - Încep să plâng. Plâng urină.
Doamne. Fă pipi în asta.
Să nu faci pipi în mașina mea.
- Nu, Ben... - Vrei să mor?
Vrei să mor?
- De ce faci asta? - E atât de jenant.
- E atât de bine, Radar. - Nu-mi rosti numele.
Dar e atât de bine.
Am nevoie de o altă cutie.
Cutie.
- O schimb. - Cu grijă.
Atât de jenant.
E dezgustător.
Ce se întâmplă?
Sunt Ben Starling. Membru al fanfarei APHS.
Sunt meșter la băut berea și acum campion la pipi în mașină.
Sunt cel mai tare. Am zguduit lumea.
Poate ar trebui să facem una din opririle alea acum.
Ascultați.
Dacă urmăm planul, avem șase minute.
Cât timp eu fac plinul voi intrați înăuntru.
Eu dau cardul de credit și stau la rând.
Eu fac pipi.
- Iisuse. - Am băut mult.
Eu iau băuturile.
Chipsuri cu Tortilla, vită, covrigi, alune, felii cu caramel și căpșuni.
Și curățenie. Avem scurgeri aici.
- Îți plac dragonii? - Nu.
Un minut.
- Să-mi ia cineva un tricou. - Și mie.
Când rezervorul e plin, claxonez...
și aveți zece secunde să veniți, altfel vă las aici.
Tu ești excepția, dragă.
Aveți nevoie de o pungă?
Nu, mulțumim.
- Haide. - Exact șase minute.
Urcați.
CEA MAI BUNĂ BUNICA DIN LUME
- Marfă. - Vreau și eu unul ca ăla.
MOȘTENIRE, NU URĂ
Serios?
Le-am luat la nimereală. Scuze.
Scuze.
- E ultima dată când mai îmi iei ceva. - Scuze.
E mai bine așa.
A ȘAPTEA ORĂ
A ZECEA ORĂ
Scuze, mamă. A fost o toană.
Nu mergem la New York, ci în statul New York. E mult mai sigur.
Doar două zile. Te iubesc, mamă. Pa.
A TREISPREZECEA ORĂ
Încă nu pot crede că nu a sunat.
- Poate nu au telefoane în Agloe. - Are un mobil.
- De unde știm că mai e acolo? - Știu eu.
Cred că e în mijlocul oceanului Atlantic. Pe iahtul unui miliardar.
Sau poate s-a întors în Orlando.
Nu, e în Agloe.
Îți admir credința. E foarte romantic.
Mersi. Am o misiune. Sunt Căpitanul Ahab.
Știi că Ahab nu e eroul acelei povești?
- Doar pentru că nu a reușit. - Nu cred...
- Toată lumea bine? - Eu sunt bine. Tu ești bine?
Sunteți bine?
Ești bine, Ben?
- Sângerezi pe față. - Ce?
Nu-i atât de rău...
Mersi.
Mersi. Pa.
- Va dura câteva ore. - E bine, având în vedere...
- Că nu am murit. - Ce s-a întâmplat?
- Era o vacă pe șosea. - Era o obeză.
Ben a tras de volan în ultima clipă și ne-a salvat viața.
- Ești o balerină pe roți. - Nu știam ce fac.
A fost cea mai bună operațiune pe care am văzut-o vreodată.
Mersi.
Da, pentru asta mă aflu aici.
- Și acum ce facem? - Așteptăm.
- Ar trebui să ne odihnim. - Absolut.
Cum stăm cu timpul?
Nu voi mai ajunge la frizer, dar câteva ore nu-i bai.
Cel mai nebunesc lucru pe care l-am făcut a fost să vedem pe gratis "Câinii zăpezii".
"Câinii zăpezii". Ador filmul ăla.
Îți amintești când i-am furat țigările tatălui tău...
și le-am fumat în spatele casei? Tușeai încontinuu.
- Da, a fost dezgustător. - Nu cred că trebuia să tragi în piept.
Îți amintești când era aproape să murim, când Ben a tras de volan?
- Marfă. - Mersi.
- Nu pot crede că s-a terminat. - Excursia?
Liceul.
- Uram liceul. - Are dreptate totuși.
M-am tot gândit la el în ultimul timp.
La ultima dată când vom repeta împreună.
La ultima dată când vom mânca pizza și croquette de roșii la cantină.
- Ultima temă. - Ultimul laborator.
- Astea sunt lucruri groaznice. - Pe care nu le vom mai repeta.
Și apoi asta...
Eu merg la UCF. Tu de duci la North Carolina și tu la Boston.
Ne știm de când eram niște fetuși.
Și nu va mai fi așa.
- E nașpa pentru mine. - Și pentru mine.
Nu e chiar așa.
Nu putem dormi.
- Vrei să ne plimbăm? - Da.
- Ți-e frig? - Da.
Mă duc și eu să trag un pui de somn.
Pe mai târziu.
Ce voiai să-mi zici?
Acasă la Jase, înainte să vomiți?
Nu.
Probabil ceva stupid.
Nu ești cum credeam eu că ești.
Cum credeai că sunt?
- Știi tu... - Ce?
Că ești sexy, și fața ta...
și bustul. Îmi cer scuze.
Ești toate astea, dar...
Ești și foarte de gașcă.
Dacă bați atât drum pentru prietena ta.
Dacă mă întrebi pe mine, Margo nu merită o prietenă ca tine.
Înțelegi?
Mergi cu mine la bal?
Da...
- Vrei să repeți? - Chiar vrei să repet?
- Moș Crăciuni negri? - Știu.
Știu că sună ciudat.
E de 20 de ori mai ciudat când îi vezi.
Nu, cred că e progresiv.
- Ba nu. - Ba da. Moș Crăciun e o creație.
Nu are logică să fie mereu un bătrânel alb.
Cred că e marfă că părinții tăi au îmbrățișat complexitatea ideii.
La asta mă gândesc în fiecare dimineață, când mănânc cu lingura neagră.
- Bine. Mersi. - Pa.
- Ce-i cu fața asta? - Adică?
Te porți ciudat.
- Ba tu. - Ai un rânjet straniu pe față.
- Despre ce e vorba? - Dă-te mai încolo.
Ai observat ceva la el? Pare ciudat.
Rânjește. Ce s-a întâmplat?
- Am vești. - Ce?
Merg la bal cu Lacey Pemberton.
- Serios? Felicitări. - Afurisitul de Ben și Lacey Pemberton.
- Am făcut sex cu Angela. - Ce?
- Ai făcut sex cu Angela? - Nu știți de la mine.
Despre ce vorbiți?
Cărți?
Le-am zis.
Am crezut că nu le vei spune până ajungem la Scranton.
Mișcă.
Radar, care e orarul?
Cu aceeași viteză ca ieri ajungem în patru ore.
Apoi avem o oră să dăm de Margo...
să-i spui că o iubești și ne întoarcem la timp pentru bal.
Agloe, venim.
A DOUĂZECI ȘI DOUA ORĂ
Priviți, doamnelor și domnilor.
BINE AȚI VENIT ÎN STATUL NEW YORK
Marfă.
A DOUĂZECI ȘI ȘASEA ORĂ
Conform Omnictionary, aici ar trebui să fie.
Să aruncăm o privire.
Cum stăm cu orarul?
Dacă vrem să ajungem la bal, trebuie să plecăm.
Știu că ar trebui să fie aici.
Va fi aici. Știu asta.
O știu.
Trebuie să plecăm, Q.
- Are dreptate. - Nu putem renunța. E vorba de Margo.
Probabil stă și râde de noi acum. E ultimul nostru test.
- Ai promis că ne întoarcem la bal. - Nu începe din nou.
- Nici eu nu vreau să ratez balul. - Nici nu știai pe ce dată e.
Acum, dintr-o dată, e sfârșitul lumii dacă nu ajungi la bal.
Q, dacă ție nu-ți pasă de bal, nu înseamnă că nimănui nu-i pasă.
Balul e mai important ca cel mai bun prieten?
Nu, nu spun asta.
De ce ai mai venit dacă nu vrei să rezolvi?
Am crezut că va fi distractiv să petrec timp cu amicii mei...
înainte să ajungem la facultate și să nu ne mai vedem.
- N-a fost distractiv și pentru tine? - Nu și dacă n-o găsesc pe Margo.
Dacă n-o găsesc pe Margo, totul a fost în zadar.
Dar tu, Lacey? Nu vrei s-o găsești?
Am crezut că vreau. Dar știi ce, Quentin?
Am venit pentru că eram îngrijorată. Crezi că ar face la fel pentru mine?
Sau pentru tine?
Haide.
Rămân și voi lua un autobuz spre Orlando. Să aveți un bal plăcut.
Mergeți.
Vorbești serios?
- Haide, Q. - Nu merg.
Bine. Baftă.
Merg acasă la Orlando.
Poftim.
Margo!
Quentin. Bună.
Știam că te voi găsi.
Nu-mi vine să cred că ești aici.
Ce mai faci?
Adică?
- Sunt un pic surprinsă. - De ce?
Am urmat indiciile.
Am găsit biletul prins de ușa mea.
Ai fost la "Orășelele de hârtie."
L-am citit pe Walt Whitman...
Mi-ai lăsat indicii?
Mereu las indicii.
Ca să știi că sunt bine.
Nu credeam că vei bate atâta drum.
Ce ai crezut?
Quentin, ce cauți aici?
Sunt îndrăgostit de tine.
- Ești îndrăgostit de mine? - Da.
- Hai măi Quentin. - Te iubesc de când eram mici.
Și nu am încetat să te iubesc.
- Nu ești îndrăgostit de mine. - Nu spune asta.
- Nici măcar nu mă cunoști. - Ba da. Nu spune asta.
Nici măcar eu nu mă cunosc.
Q, habar nu am cine sunt.
De ce crezi că sunt aici?
Am crezut...
De ce ești aici?
Îți pot oferi ceva de băut?
Mersi.
Plănuiam de ceva vreme să plec.
După ce îmi luam examenele și participam la ceremonia de absolvire...
în dimineața următoare dispăream.
Apoi am aflat de toată treaba cu Jase, și asta a fost tot.
N-aș fi putut sta nicio secundă acolo.
- Chiar a fost atât de rău? - Știi și tu cum e.
Dar aveai totul. Ești Margo Roth Spiegelman.
Asta-i problema, Q.
Exact despre asta vorbesc.
Oamenii mereu m-au privit și au văzut ceea ce au vrut.
Știu că și eu i-am hrănit.
"Mitul lui Margo Roth Spiegelman."
Dar e doar o iluzie.
Și iată-ne pe clădirea SunTrust, privind orașul.
Și tot ce-mi trecea prin cap...
era că mă simțeam din hârtie la fel ca totul din jur.
Apoi ai venit aici?
Un "Orășel de hârtie" pentru o fată de hârtie.
Nu prea ai ce face aici, dar poți citi și reflecta.
- Te pot întreba ceva? - Desigur.
Eu ce rol am în toate astea?
Ai fost primul meu complice și am vrut să fii și ultimul.
Și m-ai surprins în acea seară.
Ești un ninja mai bun decât mă așteptam.
Scuză-mă, Q.
- Pentru ce? - Pentru tot.
Pentru indicii. Pentru că n-am fost o amică mai bună.
Că ți-am ruinat ultimele săptămâni de liceu.
- Nu le-ai ruinat. - Ce?
Nu mi-ai ruinat ultimele săptămâni de liceu.
De fapt...
cred că au fost cele mai bune săptămâni din viața mea.
Prima mea petrecere...
Prima mea călătorie...
Prima dată când am chiulit...
Toți ceilalți au făcut lucruri pentru ultima dată...
dar eu le-am făcut pentru prima dată...
așa că nu-ți cere scuze.
Pentru că...
fără tine nu s-ar fi întâmplat.
Ești sigură că nu vrei să te întorci?
Facultate, slujbă, soț.
Ispita vieții adevărate.
Eu nu-s așa. Mă cunoști.
Ce planuri ai?
Habar nu am...
dar abia aștept să aflu.
Poate că nu ești mitul ce trebuia să fii...
dar ești specială.
Și tu ești special.
Ai putea sta aici.
N-ai idee de câte ori am visat că spui asta.
Dar trebuie să plec.
Sun-o pe sora ta.
- Îi lipsești. - Vorbim zilnic.
Ne vedem.
Ce periculos lucru e să crezi că cineva e altceva decât e.
Margo nu era un miracol. Nu era o aventurieră.
Nu era un lucru prețios.
Era o fată.
Mi-a luat mult timp să realizez cât mă înșelasem.
Și numai legat de Margo.
Mă înșelasem referitor la multe lucruri.
Obișnuiam să cred că toți au parte de un miracol.
Și încă cred asta.
Dar a reieșit...
că miracolul meu...
a fost ăsta.
Q, RADAR, BEN AM ZGUDUIT LUMEA
Poate că nu am câștigat cu toții la loterie.
Sau am luat pe cineva de viță regală.
Sau am marcat la coș în ultima secundă.
Dar asta nu înseamnă că nu vom avea aventuri minunate.
Vreau și eu.
Vom întâlni oameni minunați...
și vom crea amintiri de neșters.
Trucul e...
să observi...
până e prea târziu.
Și legat de Margo...
Cineva a zis că a văzut-o la New York în "Renașterea Fantasticilor."
Altcineva, că predă lecții de surf în Malibu.
Nu mai ascult astfel de zvonuri.
Oriunde e...
și orice face...
sunt sigur că e ceva special.
Dar...
povestea asta o spuneți voi.
Traducerea și adaptarea: Snake_Eyes
Subtitrare downloadata de pe www.RegieLive.ro Portalul Studentesc Nr. 1 in Romania