Ако можех да ти го предам?
Този, който съсипа живота ти?
Ако можех да ти гарантирам, че ще ти се размине,
щеше ли да го убиеш?
Не върши утрешната работа вчера.
Ако най-накрая успееш, никога не опитвай пак.
Почетна значка.
Разбирам, че е втората ти.
Поздравления.
Служи благородно.
Значи това е всичко?
Поръчката ще пристигне скоро.
Последната поръчка?
Да.
А Бомбаджията?
Това вече не е твой проблем.
Няма нужда да ти напомням
за критичния характер на последната ти мисия.
Така че те моля да си починеш.
Всеки заподозрян е един урок за нас.
Така ставаме по-добри в работата си.
Не повече от този неуловим социопат.
БОМБА В БОСТЪН УБИВА ПЕТИМА
Той е добър.
Точен е.
Пресата го нарече Бомбаджията.
Този път го спряхме.
10 ГОДИНИ БЕЗ ЗАПОДОЗРЕНИ
Но това бе малка атака.
Това е грандиозният му план.
Март, 1975.
НЮ ЙОРК
Продължава да променя деня.
Експлозията ще сравни 10 пресечки на Ню Йорк със земята
и ще остави след себе си над 11 000 жертви.
Всичките ни опити да го спрем бяха неуспешни.
Но този път бях близо.
Само още един опит.
Присадената кожа се е сляла добре.
Реконструктивните присадени органи са добре.
Но разбирате,
че ще изглеждате по-различно, отколкото си спомняте.
Очите ще зараснат.
Ще се възстановите добре за последната мисия.
И след това ще бъда освободен от служба.
Не става дума само за физическите травми.
Вие имате повече отработени часове
от всеки друг агент, с когото съм работил.
Рисковете са реални.
Белезите зарастват добре.
ДОКЛАД: психоза - промени в настроението - депресия
Гласните струни се оправят,
но няма да бъде както преди.
Отиде ми певческата кариера.
Ще е нужно време, за да свикнете.
Толкова много съм се променил,
че се съмнявам и собствената ми майка да ме разпознае.
Поръчката най-накрая дойде.
Предполагам,
че беше неизбежно.
Когато слушаш това, ще са минали седем години.
Първата ни мисия
бе толкова важна, колкото и последната.
С всяка една приближаваме крайната си цел.
Господине, вдигнете дясната си ръка.
Заклевате ли се, че ще спазвате правилата,
наложени чрез кодекс 7286? - Да.
Осъзнавате, че отклонение от параметрите на мисията
ще доведе до военен съд? И ако бъдете осъден,
ви чака смъртна присъда чрез инжекция?
Да.
Благодаря, господине.
Благодаря.
Времето. Настига всички ни.
Дори и тези с нашата професия.
Предполагам може да се каже, че сме надарени.
Божичко, така казано звучи арогантно.
Добре.
Ще го кажа по-добре.
Предполагам, че може да се каже,
че сме родени за тази работа.
БАР ПРИ ПОП
06 НОЕМВРИ
Ей, виж го тоя чудак.
Заповядай, Дерек.
Какво да бъде?
''Олд андъуеър''.
''Олд андъуеър''. Без лед?
Остави бутилката.
Според вида ти бих казал, че не празнуваш.
Според вида ми?
Как изглеждам?
Просто се опитвам да завържа разговор. Божичко.
Повален е!
Ей, приятел, още две.
По-слабо, нали?
Нов си.
Да, от няколко седмици работя тук.
Така ли? Как върви работата?
Слабо.
Хората си стоят по домовете.
Заради големия и лош Бомбаджия?
Да, предполагам.
Чудесно.
Сякаш като се скриеш си в безопасност.
Теб не те ли е страх?
И да се тревожа за всяка откачалка в метрото, все тая.
Така е.
Не съм те виждал тук.
Често ли идваш?
Ти какво, да не си педал?
Какъв ти е проблемът?
Ей!
Шегувах се, човече. Божичко.
Не е смешно.
Кажи някоя, която си я бива.
Шега ли? - Да, хайде.
Давай, върни ми го. Хайде.
Не, не, не знам.
Работиш в бар, за Бога. Определено знаеш някоя шега.
Не, не ме бива в шегите. Винаги ги забравям.
Една шега?
Добре, знам една.
Но не е смешна.
Целият съм в слух.
Добре, един пич влиза в един бар.
Божичко, човече. - Шегувам се. Не, не.
Знам една добра шега.
Кое е първо, кокошката или яйцето?
Петелът.
По дяволите, видя ли? Не ме бива.
Това е най-доброто, което знаеш?
Да, ами... - Това не е смешно.
Казах ти.
Някога замисляш ли се?
За кое?
За това кое е първото.
Какво ми пука?
Имам по-важна работа. - Добре.
Ти си голяма работа.
Имаш важни неща за вършене.
Какво работиш?
Каквото се налага.
Трудно се изкарва прехраната, това е ясно.
Какво знаеш ти за трудностите?
Каквото всеки от нас знае.
Какво ще кажеш за една самотна майка?
Какво значи това?
Пиша човешки изповеди за четири цента на дума.
''Самотната майка'' е псевдонимът ми.
Сериозно ли?
Да.
Да. Да!
Как върви работата?
Работата е добре. Имам седмична колонка.
Пиша, отпечатват го, храня се.
Е?
Четеш историите ми? - Да, да.
Това изненадва ли те?
Да, малко. - Защо?
Не попадаш в групата.
В групата?
Целевата група. - Ясно. Ясно.
Съсипани жени искат да се почувстват по-добре
и четат
тъжните истории за разбити сърца и предателства,
изписани сред лъскавите страници
на евтина хартия.
...АРЕСТУВАН...
Да, точно така.
Малко се подценяваш, не мислиш ли?
Боклук е.
Мислех, че имам талант, но кого заблуждавам?
Ти ми кажи. Ти си ги чел.
Признавам, че преживях няколко
неспокойни нощи и се обърнах към теб,
за да вникна в женското съзнание.
Смятам, че много точно виждаш нещата от женска гледна точка.
Женска гледна точка? - Да.
Да, познато ми е женското съзнание.
Така и трябва.
Защо, женен ли си? Имаш ли сестри?
Няма да ми повярваш, ако ти кажа.
Нещото, на което тази работа ме научи,
е, че истината е по-странна от измислицата.
Чувал съм невероятни неща.
Вече нищо не ме учудва.
Не знаеш какво значи невероятно.
Така ли? Пробвай ме.
Ето. Дай на мен.
Забрави, човече. Няма да ти кажа.
Боиш се, че историята ти не е достатъчно добра.
Така ли ще ме принудиш? - Да.
Какво, да не сме на 1 2?
Хайде.
На бас по остатъка от бутилката, че е най-яката история.
На бас по пълна бутилка.
Какво ще кажеш?
Ако загубя?
Добави 20 кинта към бакшиша.
Защо не?
Ей, човече.
Две бири. - Дадено.
Кмете Дейвидсън, как ще коментирате факта,
че много нюйоркчани напускат града,
уплашени от петата атака на Бомбаджията?
ВЕЧЕРНИ НОВИНИ КМЕТЪТ ДЕЙВИДСЪН
Полицейските патрули са повече,
работят на 24-часови смени из града.
Обединихме сили с федералния бомбен взвод
и ФБР, за да проследим заподозрения.
Колко глупаво име.
''Бомбаджия.''
Той прави компресирани експлозивни съединения.
Това не е лесно.
''Бомбаджия'' е лесно за запомняне.
Дразни ме това име.
Сякаш бомбата е детска играчка.
Сякаш не нанася щети.
Не мисля, че някой се съмнява
колко опасен е този задник.
На много егоистични задници трябва да им се прояснят главите.
Трябва да се боят.
Убил е 112 души до момента.
На някои им е време да си ходят.
Спира генофонда, докато е в ход.
Да.
Може би прави услуга на града.
По-добре внимавай пред кого говориш така.
Какво, да не мислиш, че греша?
С подобни приказки можеш да си навлечеш бели.
Не по-големи от каквито съм имал.
Обеща ми, че ще чуя най-добрата история.
Но все още не съм чул нищо.
Добре.
Ще започна от началото.
Когато бях малко момиче...
Какво?
Искаш ли да ти разкажа историята си?
Не, просто, помислих...
Съжалявам. Да. Продължавай, продължавай.
Когато бях малко момиче...
Чувал ли си за Кристин Джоргенсън?
Роберта Кауел?
Да, да,
сменили са си пола.
Значи ти...
Не ме прекъсвай.
Било е 13 септември 1945.
КЛИВЛАНД СИРОПИТАЛИЩЕ
Била съм новородено сираче.
Подхвърлено на прага на сиропиталището.
Сиропиталището на Кливланд.
Добро момиче.
Няма следи от наранявания.
Детето изглежда здраво.
Ако демонстрира признаци на инфекция или силна кашлица,
трябва да бъде заведена в болница за преглед.
Да, докторе.
Има ли си име?
Джейн.
Джейн ще бъде засега.
Ще се върна да прегледам Джейн след седмица.
Ще ви очаквам.
Не се тревожи, скъпа.
Ще се грижим добре за теб.
Бях едно от дузината бебета без минало.
Това бе единственото общо между нас.
Не боледувах, нито ден.
Никога не ме бяха водили в болница.
Това стана на по-късен етап в живота ми.
ПЪТЕШЕСТВИЕ ДО ЛУНАТА
КОСМИЧЕСКИ АВАНТЮРИСТ
По-бавно.
Един шоколадов сладолед
за малката сладурана. - Благодаря.
Млечни лакомства СЛАДОЛЕД
Когато бях малка, завиждах на децата с родители.
Винаги се чудех какво изпитват.
Тъпо хлапе!
Разкарай се от проклетата улица.
Малко лайненце!
Джейн!
Ела тук.
Кучка!
Така и не разбрах защо родителите ми са ме изоставили.
Какво толкова бях сбъркала?
Но растейки, знаех, че в мен има нещо различно.
Сексът ме объркваше.
Начинът, по който ставаха нещата.
Чувствах се различно.
Дори и тогава осъзнавах, че ще съм различна
от всички останали момичета.
Заклех се,
че моите деца ще имат и майка, и баща.
Истинско семейство.
Това ме опази чиста.
Предпази ме от изкушението.
Затова съсредоточих вниманието си към по-важни неща.
Научих се да се бия.
Бийте се! Бийте се!
Хайде, Люси, давай! - Хайде!
Как ме нарече?
Малка кучка с цайси...
Бях здрава.
Много по-силна от останалите деца.
Дори и от момчетата.
Добре, престанете!
Джейн, ела с мен! - Да вървим!
Какво ти има? - Нищо не съм направила!
Бях и умна.
С най-добрите оценки в класа...
...Е равно на...
Джейн!
Джейн.
Как очакваш да научиш нещо, ако никога не...
Петнадесет.
Математиката и физиката бяха любимите ми предмети.
Правилно. - Всичко ми се удаваше.
Идиотка.
Достатъчно!
Когато пораснах,
осъзнах, че шансът да се омъжа е малък,
както не бях и осиновена.
Бях различна.
Откачалка. Проклета загубенячка.
Престанах да се гледам в огледалото.
Мразех отражението.
Нямам свои снимки като младо момиче.
Дори не си спомням как изглеждах.
В момента просто го чувствам.
Изглеждаш по-добре от мен.
На кого му пука как изглежда барманът?
Или писателят?
Но знаеш как е.
Хората искат да осиновят златокосо идиотче.
А по-късно, момчетата,
те търсят големи цици и плътни устни.
Идеалното оборудване.
Не можех да се съревновавам.
Джейн,
г-н Робъртсън направи специално усилие
да говори с някои от завършващите момичета.
Ти ще бъдеш така любезна и ще го изслушаш.
Джейн, работя за една нова организация,
която набира млади момичета, като теб,
за да бъдат обучени за кариера в правителствените служби.
Ние сме това, което ти би нарекла
прогресивни.
Чух, че се интересуваш от пътуванията в космоса.
Казват, че момичетата не могат да бъдат астронавти.
Така е.
Търсим млади момичета, които са перспективни
в сферата на математиката и науката,
както и демонстриращи добри физически възможности.
Чух, че си хулиганче.
КОСМИЧЕСКА КОРПОРАЦИЯ
Тогава някога костюмарите
казаха, че няма как да изпратят мъже в космоса за месеци или години,
без да се погрижат за удоволствията им.
Търсеха всяващи респект жени,
предпочитаха девственици.
Искаха да ги тренират от самото начало.
Над средното ниво на интелект и емоционална стабилност.
Но повечето от доброволките бяха курви
или невротички, които щяха да се съсипят за 10 дни извън Земята.
Те не бяха специални.
Отпусни се, Джейн.
Някои от дамите преди теб се притесниха
и объркаха мислите си.
Може би защото просто не могат да мислят.
Това за теб шега ли е?
Не, господине.
Попадали сме на феминистки,
които създаваха проблеми.
Но ти не си такава, нали, Джейн?
Не съм, господине.
Свали си очилата.
Виждам, че в миналото си имала проблеми с дисциплината.
От първи клас съм получавала само шестици.
Да.
Някога спала ли си с мъж?
А вие?
Разбираш какво ще изисква тази работа от теб, нали?
Ще пътувам ли в космоса?
Ако бъдеш избрана, да.
Не,
не съм спала с мъж.
Как гледаш на ролята си в това пътуване?
Моята роля?
Много от интервюираните момичета гледат на това като на безплатна почивка.
Шанс да водят добър живот и да се запознаят с мъжа на мечтите си.
Като турист ли се виждаш
или като участник?
Демонстрирам завидна физика и знания по биология и астрономия.
Туристът е някой,
който ще преплува океана, за да се снима до лодката си.
Нямам намерение да бъда турист.
Ако ме приемеха, трябваше да ме научат как да ходя и танцувам,
и, нали се сещаш,
как да слушам мъжа угодно.
Както и обучение за основните задължения.
Нищо не е достатъчно добро за нашите момчета, а?
Уверяваха се да не забременееш по време на подбора.
Беше почти сигурно, че накрая ще се омъжиш.
Както винаги става.
Един език говореха.
Ясно.
Дадоха ми контактни лещи.
Никога дотогава не бях виждала света толкова ясно.
Изследваха издръжливостта ни.
Уверяваха се, че сме годни за пътуване в космоса.
Много от момичетата рухваха.
Не и аз.
Колко често мислиш за секс?
А) Никога. Б) Рядко.
В) Понякога. Г) Често.
Д) Постоянно.
В) Понякога.
Г) Често.
Изследванията продължиха месеци.
Изследваха всичко.
Много момичета се провалиха.
Не и аз.
Най-високите резултати, които сме виждали.
Чувстваш ли се депресирана?
Какво искате да кажете? - Тъжна.
Потисната на моменти.
Понякога...
Чувствам се сякаш нещо не е наред.
Сякаш живея в чуждо тяло.
Не знам как да го опиша.
И нито едно от момичетата тук не ме харесва.
Просто трябва да мине малко време.
Всичко ще се нареди.
Пипни я!
Хайде! - Давай, Марси!
Хайде!
Хайде, Марси!
Повали я! - Удари я!
Ей! - Ей, остави я!
Остави ме! - Престани!
Извършихме по-детайлни физически изследвания над пациента.
Разбирам.
Знаете, че това ще я дисквалифицира.
Не си казал на подбиращия персонал?
Не. - Не казвай.
Аз ще се погрижа.
Не разбирам.
Просто се защитавах. Какво трябваше да направя?
Знам.
Повярвай ми, още не е свършило всичко.
Ще се обърна към Съвета.
Ще направя всичко, за да те върна.
Обещавам.
Повярвай ми, Джейн.
Това беше всичко.
Приключих заради едно тъпо сбиване.
Трябваше да се издържам.
Не можех да разчитам на обещанието на г-н Робъртсън.
Ти си вещица? - Това се опитвах да ти кажа.
Помагах на една майка, за да спечеля пари.
Това семейство просто си търсеше евтина прислужница.
Тогава открих човешките изповеди.
ИСТИНСКИ ИЗПОВЕДИ
Не ми пукаше дали са истински или не.
Бе чудесен начин за убиване на времето.
През деня вършех домакинската работа,
а нощно време ходех на училище.
Когато се храните в официална среда,
оставяйте ножа и вилицата си в чинията
между храненето и приказките.
С уроците по държане в обществото доказвах на Съвета,
че работя по благоприличието си.
Ако сте приключили с храненето...
За първи път не ме биваше в нещо.
И когато най-малко очаквах,
го видях.
Съжалявам.
Той беше там.
Загубили ли сте се?
Каза ми, че чака някого.
Казват, че хубавите неща се случват на тези, които умеят да чакат.
Каза: ''Но това са неща, оставени от този, който умее бързо да взима решения.''
Не можех да повярвам.
Беше цитат от Ейбрахам Линкълн,
точно това си мислех. - Точно това си мислех.
Какви са шансовете?
Беше красив, богат.
Отнасяше се с мен така, както никога не се бяха отнасяли с мен.
В джоба си имаше пачки от по $ 100.
Не бях виждала толкова пари.
Каза, че ще се грижи за мен.
Фукльо, а?
Играеш ли на билярд? - Да.
С нарастващите атаки на Бомбаджията,
СПЕЦИАЛЕН ДОКЛАД
ПОЛИЦИЯТА Е ГОТОВА ЗА АТАКА
много нюйоркчани се боят, че мащабната атака е неизбежна.
Над 10 000 души вече се евакуираха по околните места на север...
Беше различен.
Харесвах го.
Беше първият мъж, който бе мил с мен, без да играе игрички.
Бях млада и влюбена.
Великите последни думи.
Не си ли правил нещо глупаво заради любовта?
Веднъж.
Значи ме разбираш.
Да.
Никога не мислех, че ще се случи.
Да се влюбя в някого.
Всичките ми правила относно непорочността се изпариха.
Това бе най-щастливият период в живота ми, но не трая дълго.
Една вечер
той ми каза да седна.
Каза ми да го изчакам малко.
Къде отиваш?
Каза ми, че веднага ще се върне.
И тогава?
И тогава нищо.
Повече не го видях.
Не се върна.
Може би е имал основателна причина.
Добре.
Не заслужавах това.
Някак си успях да убедя себе си, че това е за добро.
Не го обичах истински. Беше просто свалка.
Копнеех да се върна в ''Космическа корпорация''.
Толкова пъти съм била разочарована,
защо се бях обнадеждила?
Но понякога
хората те изненадват.
Не бях напълно искрен с теб, Джейн.
Относно кое, господине?
За да предпазим гражданите на нашата държава,
е важно да пазим
в тайна някои от действията на нашето правителство.
Не си ли съгласна?
Така е, господине.
Работя за организация, чиято главна цел
не е пътуване в космоса.
Тя е коригиране на грешките.
Използваме ''Космическа корпорация'', и не само,
за да намираме хора, които са специални.
Те са това, което ти би нарекла агенция за подбор.
Не разбирам.
Агенция за подбор на какво?
На хора с необикновени способности.
Хора като теб.
Хора без семейства.
Без съпрузи, жени и деца.
Без минало.
Без обвързващо ги бъдеще.
Работата, която вършим, е сложна
и изисква служители
с напреднали двигателни умения, забележителна памет.
Това е работа за най-добрите и най-открояващите се.
За елита.
За елита?
Не можех да повярвам.
Сякаш ме очакваше бляскаво бъдеще.
Не разбирах каква точно е работата.
Бяха много потайни,
но знаех, че ще е промяна към по-добро.
И не държаха на девствениците.
Не бяха като ''Космическа корпорация''.
Когато дрехите ми отесняха, осъзнах, че с бъдещето ми е свършено.
Била си бременна?
Да, супер, а?
Моят тайнствен мъж ми остави не само разбито сърце.
Бляскавото бъдеще, елитното момиче?
Това изчезна.
Никога повече не видях г-н Робъртсън.
Озовах се в отделение за безплатно лечение,
заобиколена от други жени, надули коремите,
докато не дойде и моят ред.
Никога не се бях чувствала тъй самотна.
Една вечер се оказах на операционната маса, сестрата казваше...
Успокой се, Джейн. Успокой се.
Дишай дълбоко.
Как се чувстваш?
У морена.
Това е нормално.
Цезаровото сечение може да е и тежко.
Ти се справи.
Цезарово сечение? Докторе, добре ли е бебето ми?
Добре е.
Момче ли е или момиче?
Здраво мъничко момиче.
Три килограма и 300 грама.
Все пак е нещо...
...създаването на живот.
Помня, че мислех на формуляра да отбележа ''госпожа''.
Да й кажа, че баща й е починал.
Нямаше да отрасне в приют.
Но хирургът продължи да говори.
Какво има, докторе?
Някога правени ли са ти пълни изследвания?
Да.
Какво ти казаха докторите?
Нищо.
Мислех, че всичко е наред.
Значи никой лекар досега не ти е казвал,
че вътрешните ти органи
са с по-различно устройство?
Не.
Какво говорите?
Защо?
Чувала ли си за онази шотландска лекарка?
Която живя като жена до 35-годишна възраст,
след това претърпя операция и стана законно и медицински мъж?
Ожени се. Всичко бе наред.
Това какво общо има с мен?
Когато извършихме твоята операция, открихме нещо уникално.
Всъщност единствено по рода си.
След като изродих бебето ти, повиках главния хирург.
Проведохме консултация и работихме часове наред,
за да те реконструираме добре.
Да ме реконструирате?
Имаше два набора от полови органи, Джейн.
Мъжки и женски.
И двата недоразвити,
но женските органи
бяха достатъчно развити, за да родиш.
Но се боя, скъпа,
че поради прекомерното кървене при раждането,
бяхме принудени да извършим хистеректомия.
Трябваше да отстраним яйчниците и матката.
Какво искате да кажете?
Реконструкцията
ни позволи да създадем мъжки пикочни пътища.
Ще са необходими допълнителни операции.
За да стана мъж?
Това някаква шега ли е?
Боя се, че не.
Млада си.
Костите ти ще се нагодят.
Ще следим хормоналния ти баланс.
Това не е смъртна присъда.
Ще продължиш живота си.
Ти си най-хубавото нещо, което ми се е случвало.
Мислила ли си за име?
Мислех си за Джейн,
като майка си.
Това бе начин да продължа името в семейството.
Знаех, че рано или късно щеше да се наложи да сменя моето.
Това е хубаво име.
Придобих студена решителност.
Трябваше да се грижа за детето си Джейн.
Но след две седмици това вече нямаше значение.
Защо?
Гепиха я.
Гепиха я? - Да.
В какъв смисъл?
Отвлякоха я.
Откраднаха я от проклетата болница.
Да ти отмъкнат и последното нещо, за което си живял.
Когато сестрата я е върнала, някой е влязъл
и я е отмъкнал.
Имаше ли някакви улики?
Описание?
Просто някакъв мъж.
С нормално лице.
Като твоето или моето.
Не! Не!
Може да е бил бащата на бебето.
Сестрата се закле, че е бил по-възрастен мъж, но кой друг да е?
Какво направи?
Подадох рапорт за изчезнал човек.
Проверих агенциите за осиновяване, приютите. Каквото се сетиш.
Но нищо.
Сякаш се беше изпарила.
Така и не откриха човека?
Не.
Но тогава другият ми малък проблем започна да излиза на дневен ред.
Джейн, искам да броиш наобратно от 10.
Десет, девет, осем,
седем, шест, пет, четири...
Прекарах 11 месеца в онова шибано място,
претърпях три сериозни операции.
Започнах да взимам тестостерон,
гласът ми стана малко по-плътен,
но не достатъчно.
Започнах да се упражнявам да говоря като мъж.
Здрасти.
Здравей.
Здрасти, приятно ми е.
Приятно ми е да се запознаем. Денят е хубав.
Здрасти, приятно ми е.
Денят е хубав.
Така и не успявах да се справя.
Здрасти.
Казвам се Джейн.
Здрасти, приятно ми е да се запознаем.
Казвам се Джейн.
Казвам се...
Винаги се боях да надниквам в огледалото, гледайки човека отсреща.
Устоях на това възможно най-дълго.
Сега вече нямаше значение.
Човекът, когото познавах, бе безвъзвратно изчезнал.
Странно.
Всеки път, когато виждах новия си вид,
се сещах за копелето, което провали живота ми.
Явно това е някаква извратена ирония.
Интересното бе,
че сестрите
смятаха, че съм красив.
Да,
какво откритие.
Да, да, да.
А и явно знаех какво искат да чуват жените.
Комплименти, нали?
Да.
Е,
струва ми се, че си се справил добре.
Справил съм се добре?
Искам да кажа,
приличаш ми на,
сещаш се, на нормален мъж.
Да.
Вече съм по-нормален от всякога.
Как така? В смисъл?
Тази сутрин разбрах,
че вече семето ми е плодовито.
Да, добре.
Лекарската прогноза, напълно фертилен мъж съм.
Нека съм първият, който те поздравява.
Добре дошъл в групата.
Понякога
ми се струва, че светът заслужава лайната, които се изсипват отгоре му.
Знам.
Да си го кажем направо. Никой не е безгрешен.
Всеки те използва, за да получи това, което иска.
Може би.
Може би не.
Чувал ли си израза ''съсипана жена''?
Разбира се.
Аз бях толкова съсипана, че повече нямаше накъде.
Вече не бях жена
и не знаех как да бъда мъж.
Нужно е време, за да свикнеш.
Нямаш представа.
Не става дума да се науча как да се обличам или как да говоря.
Или пък да не влизам в погрешната тоалетна.
Как можех да живея?
Каква работа можех да си намеря?
Нямах никакъв занаят.
Не можех да шофирам.
Мразя онова копеле, задето ми изтръгна сърцето
и съсипа живота ми.
Заслужава да умре.
Реших да се върна в ''Космическа корпорация''.
Този път, за да стана астронавт.
Беше абсурдно, знам.
Имаха данните ми. Не можех да ги излъжа.
С един поглед ме отбелязаха като негоден за основно обучение.
Мисля, че докторът ми обърна внимание само от любопитство.
Беше чел за моя случай.
Бях отчаян.
Търсех начин да се върна.
Цял живот са ме наричали изрод.
Сега наистина бях изрод.
Лабораторен плъх за експерименти.
Съжалявам.
Да, знам. - Наистина.
Много хора са ми казвали колко съжаляват за случилото се с мен.
Повече не ми се слуша.
Тогава какво искаш?
Какво искат всички?
Любов.
Майната й на любовта.
Цел.
Цел?
Нямаш ли цел?
В момента я търся.
Защо любовта не може да бъде цел?
Хипарски глупости.
По-лесно е да мразиш, отколкото да обичаш.
Да.
По-лесно е да унищожиш нещо.
Да убиеш някого.
Можеш ли да го направиш?
Може би.
И в твоите очи го виждам.
Онази горчивина.
Може да те обземе.
Може.
Знаеш, че ако не продължиш напред,
падаш назад в лайната.
И така,
вместо да се ядосвам и да пропилявам бъдещето си,
знаех, че трябва да продължа с живота си.
И така,
смених си името
и дойдох в Ню Йорк.
Станах готвач в закусвалня,
но смените бяха дълги, а заплащането бе нищожно.
Купих си пишеща машина и се впуснах в попрището на стенограф.
Пълен смях.
За четири месеца написах шест писма и един ръкопис.
Ръкописът бе за списание ''Истински истории'' и бе чисто хабене на хартия.
Но идиотът, който го написа, го продаде.
От което ми хрумна една идея.
ИСТИНСКИ РОМАНС
Купих си списания с лични изповеди и започнах да ги изучавам.
Думите ме връхлитаха лесно.
Така се роди Самотната майка.
Изповеди на Самотната майка
Сега знаеш откъде съм толкова наясно с женското съзнание
в изповедите на Самотната майка.
Единствената версия, която не съм продала.
Истинската.
Е, печеля ли бутилката?
Не е зле.
Е, това ли е всичко? Историята свърши?
Да, боя се, че да.
Мъжът, който съсипа живота ми, е призрак, както и дъщеря ми.
В един момент човек просто трябва да се откаже.
Ти отказал ли си се?
Мамка му, не.
Ако можех да ти го предам?
Този, който съсипа живота ти?
Ако можех да ти гарантирам,
че ще ти се размине.
Щеше ли да го убиеш?
Без да ми мигне окото.
Знам къде е.
Да, разбира се, че знаеш.
Не се бъзикам.
И откъде, по дяволите, знаеш?
Има доклади.
Болнични доклади, доклади от приюти, медицински доклади...
Проверявал съм ги тези неща.
Бет Федъридж.
Не се ли казваше така детегледачката ти в приюта?
Бет?
Кучи син.
Следиш ли ме?
Кучи син. Това е смешно.
Не.
Името ти, като жена, е било Джейн, нали?
Ти ми го каза. Но не ми каза името си като мъж.
Джон. Между другото не е много оригинално.
Ти да не си ченге?
Мога да го тикна в ръчичките ти.
Можеш да правиш с него каквото си пожелаеш
и ти гарантирам, че ще ти се размине.
Добре, къде е той?
Аз ще направя нещо за теб,
ти също ще направиш нещо за мен.
Майната ти.
Добре, е,
наслаждавай се на наградата си.
Какво трябва да направя?
Харесваш ли работата си?
Не, по дяволите.
Не те бръснат за слива, нали?
Ти чу ли историята ми?
Да, показал си отлични резултати по време на обучението.
Отлични.
Притежаваш умения, които никога не си прилагал,
мога да ти дам шанс да ги приложиш.
Ще го кажа така.
Предоставям ти го и правиш с него каквото щеш.
Когато приключиш, ще се пробваш на моята работа.
Ако не ти хареса, ще се откажеш.
Не говориш за барманството, нали?
Не говоря за барманството.
За какво става дума?
Ще ти покажа.
Не. Зарежи това, не.
Стига игрички. Казвай веднага.
Виж, Робъртсън обяснява много по-точно от мен.
Не се бъзикай с мен.
Какво, да не работиш с Робъртсън?
Да, и той иска да ти помогна.
Да не си част от тайното общество на Робъртсън?
Да.
Разкажи ми всичко тогава.
Всичко по реда си.
Джери! Излизам в почивка.
Мамка му.
Къде е той?
Какво, там долу ли е?
Просто ще трябва да ми се довериш.
Сигурно съм пиян.
Дано не се бъзикаш с мен.
Да не мислиш, че аз съм Бомбаджията?
Може би.
Ами ако ти си Бомбаджията?
Ами ако съм аз?
Е, хайде.
Това искаше, нали?
Хайде.
На себе си съм дядо.
Започваме.
Добре.
Последвай ме.
Предпазливостта не е излишна тези дни.
Какво правиш?
Не е лесно да убиеш някого.
Колкото и омраза и гняв да си натрупал в себе си,
когато трябва да се дръпне спусъка,
повечето не успяват.
От опит ли говориш?
Просто ти казвам истината.
Е, мен не ме е страх.
Доведи ми го и няма да се поколебая.
Добре, хубаво.
Е, къде е той?
Имай търпение.
Какво, ще ми свириш ли?
Не, не. Ще ти изсвиря миналото.
Това е полеви трансформатор на координати.
Неразглобяем е.
Когато е напълно зареден, тежи около шест килограма.
Настроих го, за да издържи нашата телесна маса.
Ще калкулира безопасно място на пристигане
17:05 03 АПР 1963
и ще избегнем сблъсък на материализация.
Е, какво е това?
Устройство, което създава времево раздвижване.
Какво?
Това е машина на времето.
Сигурно се ебаваш с мен.
Не.
Не се тревожи.
Трябва да застанеш по-близо.
На по-малко от метър.
За какво са ти две оръжия?
Не се безпокой.
Често пъти съм го правил.
Сериозно, пич, стига вече игрички.
Не мърдай, ясно?
Поеми дълбоко въздух и дръж това.
Дръж го. Всичко е наред. Ето.
Сега затвори очи.
Защо да затварям очите си...
Боже, какво беше това? - Да.
Поле на времево изкривяване.
Ще се оправиш. - Какво?
Просто дишай дълбоко.
Какво е това?
Просто дишай дълбоко.
Първите пътувания са замайващи.
Пътувания? - Да.
Намираме се в Кливланд, Охайо, 3 април 1963.
Моля?
Това е невъзможно.
Знам.
При тази работа не можеш да си позволиш грешки.
Точният момент е съществен.
Имам пари за теб.
На Времевото бюро не му пука колко пари ще изхарчиш.
За тях няма значение.
Не искат единствено ненужни анахронизми.
Времевото бюро?
За тях ли работиш?
Да. Както за малко и ти щеше да работиш за тях.
Е, къде е Робъртсън?
Той е в 1985.
Моля?
В централата на Бюрото.
Какво, ти ченге ли си?
Аз съм времеви агент, един от общо 11.
Предотвратяваме престъпления преди извършването им.
Ето. Малко дрехи. Облечи ги.
Откъде знаеше, че дрехите ще са там?
Няма значение. Трябва да се слеем с тълпата.
И преди ли си идвал тук?
Сложно е.
Да, без майтап.
Отпечатъкът ни в това време
трябва да е изключително минимален.
Бюрото позволява леки отклонения,
но параметрите са много стриктни.
Всяко отклонение от мисията ни води до прекратяване.
Прекратяване на работа ти?
Прекратяване на живота ти.
Затова сведи разговорите си с хората от тази епоха
до абсолютния минимум.
Тази епоха.
Добре. Докъде може да пътуваш във времето?
До 53 години от нулевата точка, във всяка една посока,
иначе ще се получи времеви разпад.
Нулева точка?
Откриването на пътуването.
Кога се е случило това?
Ще се случи през 1981.
Ясно.
Не мога да повярвам.
И така,
значи съм един от тези времеви агенти?
Ако успееш да се докажеш.
Ясно.
Какъв е този за теб?
Започвам да подозирам, че е Бомбаджията.
Ясно е само, че е спънката, която ти попречи да си част от нас.
Значи, аз го убивам,
ти ме отвеждаш при Робъртсън
и ми показваш всичко.
Става.
Ясно. Добре, къде е той?
Добре. Ей, ей.
Добре ли си?
Да.
Добре, намира се в Колежа на Кливланд, на пет пресечки оттук.
Спомняш ли си? Той е на път да се запознае с Джейн. С теб.
С теб през 1963.
Да, спомням си.
Добре, чудесно.
Значи мога да го направя? Мога да променя миналото си?
Да, можеш.
Мислил ли си някога да промениш своето?
Никога не се отклонявам от мисията.
Никога? - Никога.
Ще те взема, когато приключиш, ясно?
Не. Еха, ти къде отиваш?
Спокойно. Ще бъда наблизо, довери ми се.
Имам...
Имам ли избор?
Разбира се. Винаги имаш избор.
Но не мислиш ли, че понякога нещата са неизбежни?
Да, тази мисъл ми е минавала през ума.
Този живот.
Самотен ли е?
Нямаш семейство.
Не.
Но имаш цел.
Ясно.
Съжалявам.
Загубили ли сте се?
Не, търся някого.
Благодаря, ще изчакам.
Казват, че хубавите неща се случват на тези, които умеят да чакат.
Но това са неща, оставени от този, който умее бързо да взима решения.
Точно това си мислех.
Какви са шансовете?
Какви са шансовете.
Добре ли си?
Изглеждаш по-различно, отколкото си представях.
Познаваме ли се?
Красива си.
Някой е трябвало да ти го каже.
Ти току-що го направи.
Ако искаш да спреш Бомбаджията,
08:45 02 МАР 1970
това е единственият ти шанс.
09:00 21 ФЕВ 1992
02 МАР 1964
Хайде, хайде.
МАРТ - 1975 - НЮ ЙОРК
Не мислиш ли, че понякога нещата са неизбежни?
Да, тази мисъл ми е минавала през ума.
Пътуването във времето може да е объркващо.
Дори и кратките пътувания могат да те уморят.
Никога не превишавай броя на пътуванията.
Това може да създаде проблеми.
Дишай дълбоко.
Това винаги помага.
Не излизам много, не се срещам с много нови лица.
Защо?
Не знам. Просто не го правя.
Притесняваш ли се?
О, да.
Не забравяй да си купиш шапка, ръкавици и сако.
Студено е по това време на годината през '64.
Това е работа, ясно? Не го забравяй.
Различна е от всички останали, но пак имаш задачи за вършене,
краен срок.
В някои дни тези задачи са по-лесни,
но успехът е наложителен.
Винаги знаеше, че ще дойде този ден.
Ще се справиш.
Защо не се запознаваш с хора?
Не съм много добра в социалните контакти.
Явно някои хора просто не ме харесват.
Защо мислиш е така?
Не знам.
Може би защото се смяташ за нещо повече.
Моля?
Мислиш, че си необикновена.
Кой, по дяволите, си ти, за да...
Дори не ме познаваш.
Греша ли?
Май и други мислят така за себе си.
Така е.
Е, теб какво те прави необикновен?
Мога да чета мисли.
О, така ли?
Да, и още как.
Добре, какво си мисля в момента?
Мислиш си:
''Уроците по държане в обществото не помагат в случая.''
Еха. Удивително.
Мислиш си:
''Защо всички получават това, което искат, а за мен остава нищо?
Писна ми винаги да търпя.''
Всички си го мислят това.
Преструваш се, че любовта
няма значение за теб, но истината е,
че само за това мислиш.
Това не е вярно.
Добре.
Какво, не ми ли вярваш?
Познаваш ме от един час.
Никога не си била влюбена.
Това не ти влиза в работата.
Това не е отговор.
Защо мислиш, че заслужаваш отговор?
Права си.
Извинявай, че съм толкова директен.
Каза, че си ме представяше по друг начин.
Срещали ли сме се и преди?
Не, аз...
Не знам защо го казах.
Струва ми се, че се познаваме.
Животът ти не е бил лесен, нали?
Всички имат проблеми.
Да.
Всички допускат грешки.
Но аз и ти,
може би нашите са еднакви.
Г-н Робъртсън, радвам се да се видим отново.
Мина дълго време.
Да.
Явно е така от твоята перспектива.
Не подозирах, че още пътувате.
Само при специални поводи.
Имам парче от хронометъра на Бомбаджията.
Бил си на забранено пътуване. Това е сериозно нарушение.
Вече няма значение.
Трябваше да опитам отново.
И успя ли да го задържиш?
Не.
Последиците, които оставяш след всяко пътуване,
само това можем да коригираме.
Началото на психозата, деменцията.
Може да стане сериозно.
Добре съм.
Колко забранени пътувания си имал?
Само едно.
Ще приема наказанието.
Има си причина да бъдат толкова стриктни параметрите, наложени от Бюрото.
Те са за наше добро.
И все пак,
винаги съм мислел, че можем да постигнем много повече
без непрестанния бюрократичен контрол от страна на Съвета.
Агент, работещ от външна страна.
Тя ще понесе толкова болка заради стореното от мен.
Така трябва да бъде.
Винаги е било така.
Ти трябва да разбираш това по-добре от всеки друг.
Змията, която яде опашката си отново и отново.
Ти си тук, за да създадеш историята и да повлияеш на бъдещето.
Не мисля, че мога да се справя.
Разбери,
че ти си нещо повече от агент.
Ти си дар,
появил се на света
чрез предначертания парадокс.
Ти си единственият,
който няма история, род.
Аз съм петелът.
Но трябва да приключиш мисията си.
Ти трябва да посееш бъдещето.
Разчитаме на теб.
Какво ще стане, като дойде денят, когато няма да знам нищо за бъдещето си?
Тогава, като всички останали,
ще трябва да живееш ден за ден.
Очаква те дълъг път.
Казват, че дългият път
започва с първата стъпка на крака.
Моите крака определено могат да си починат.
09:45 13 СЕП 1945
Добре, просто ще ти закрия очичките,
за да си в безопасност.
Пътуването 20 години назад може да е тежко.
Дръж бебето здраво.
Готова ли си?
И помни, дишай дълбоко.
Подготовката е ключът към успешното и незабележимо пътуване във времето.
Човек сам гради съдбата си.
13 СЕПТЕМВРИ
По-рано се регистрирах като Грегъри Джонсън,
от Уорън, Охайо.
Не привличай внимание.
Слей се с обществото.
Лек път, Джейн.
Бъди силен, Джон.
Очаква те бляскаво бъдеще.
Сиропиталището на Кливланд.
24 ЮНИ 1963
Изчакай тук.
Къде отиваш?
Не се тревожи.
Веднага се връщам.
Извратен идиот.
Подведе ме.
Изборът беше твой.
Какъв избор?
Няма да я изоставя.
Така стоят нещата.
Винаги е било така.
Съжалявам, ако се чувстваш измамен.
Но е грешка да смяташ, че някои събития могат да бъдат променени.
Както сам каза, някои неща са неизбежни.
Но аз я обичам. - Знам.
Знам.
И сега, след като я откри,
знаеш коя е тя.
И разбираш кой си ти.
И сега може би си готов да разбереш кой съм аз.
И така, чуй ме. Чуй ме.
Шокът ще отшуми,
можеш да си спокоен, знаейки, че тези събития
се случват в правилния ред.
Пътят, по който ще поемеш, ще те отведе в твоята посока.
Къде е това?
Нека те заведа при Робъртсън, той ще ти покаже всичко.
Не искам да я изоставям.
Не я изоставяш.
Никога не съм искал да я нараня.
Знам.
Сега и тя го знае.
Джон.
Чуй ме, добре ли си? Вкъщи си.
Проблемите ти се изпариха.
Ще спасиш милиони животи.
Ще започнеш най-важната работа, която някога човек е имал.
23:01 12 АВГУСТ 1985
И ще се справиш чудесно. Знам го.
Пропътува 22 години напред.
Не е свикнал на такива периоди.
Джон трябваше да иска това.
Животът му трябваше да бъде съсипан.
Трябваше нищо да не му е наред, за да постигне толкова.
Стотици ужасни престъпления не бяха извършени благодарение на него.
Благодарение на твоята работа.
Но Бомбаджията все още е на свобода.
Провалих се.
Благодарение на него стана по-добър агент.
Всички се учехме от него.
Станахме по-добри в работата си.
Организацията нямаше да се разрасне толкова,
ако не беше Бомбаджията.
Звучиш сякаш му се възхищаваш.
Той е терорист.
Нищо не е толкова просто.
Ще ми се да беше така.
Какво е това?
Хронометърът.
Попаднахме на нови следи.
Когато достигнеш крайната си цел,
устройството за пътуване ще спре да работи...
Според правилата.
Сигурен ли си, че искаш да се пенсионираш в Ню Йорк,
толкова скоро до датата на взрива?
Да, господине.
Пази се.
Да, господине.
На себе си съм дядо.
Божичко, Конър!
Ето. Ще ти върна проклетите пари.
Не искам. Нека просто си пусна скапаната песен!
Да, хайде, Джери. Остави го да си пусне песента.
И, между другото, напускам.
1 2:00 07 ЯНУ 1975
САМОУНИЩОЖЕНИЕ
Е, това беше всичко.
У дома.
НЕУСПЕШНО ГРЕШКА
Хронометър
Поръчка
Проследи поръчката. Робъртсън
Поръчката най-накрая дойде.
Предполагам, че беше неизбежно.
Когато слушаш това, ще са минали седем години.
13 АВГУСТ 1985
Първата ни мисия бе толкова важна, колкото и последната.
С всяка една приближаваме крайната си цел.
Ще видиш, че времето
е различно понятие за хора като нас.
Времето настига всички ни,
дори и тези при нашата професия.
Предполагам може да се каже, че сме надарени.
Божичко, така казано звучи арогантно.
Добре, ще го кажа по-добре.
Предполагам, че може да се каже,
че сме родени за тази работа.
Вече рядко може да видиш някои да ги използва.
Това хубаво ли е? - Да.
Просто...
Сантиментален съм към миналото.
Това е хубаво.
И при мен е така.
Разбирам.
Значи си писател?
Бях, предполагам.
Мислиш ли пак да пропишеш?
Мислил съм го.
Яко. - Да.
Какви неща пишеш?
О, просто човешки изповеди.
Какви, като онези истории за презираните жени?
Време, любов и самотна майка.
За страстта, раздялата, ревността.
Не, не подобни, точно такива.
Сериозно ли? - Да, сериозно.
Не изглеждаш като човек, пишещ такива неща.
Роман от Джейн
Как изглеждам?
Това е сериозен въпрос.
Падаш си по този модел пишеща машина.
Да.
Тя е била изборът на Хемингуей, Керуак, Флеминг.
И предвид факта, че те познавам само от 30 секунди...
Смятам, че си авантюрист.
Роман от ХХХ Г-н Х
Трилър.
Може би с лека нотка на романтика.
И определено голяма доза убийства.
Това е глупаво, нали? - Не, не е.
Никога не е късно да станеш този, който е можело да бъдеш.
МАРТ - 1975 - НЮ ЙОРК
Проследи поръчката. Робъртсън
Не става дума само за физическите травми.
Вие имате повече отработени часове
от всеки друг агент, с когото съм работил.
Рисковете са реални.
ЗАПОДОЗРЕНИЯТ НАПУСКА МАГАЗИНА
ТРЪГВА КЪМ ОБЩЕСТВЕНАТА ПЕРАЛНЯ
ЕЖЕДНЕВИЕТО НА ЗАПОДОЗРЕНИЯ
Последиците, които оставяш след всяко пътуване,
само това можем да коригираме.
Обществена пералня
Началото на психозата, деменцията.
Може да стане сериозно.
Добре съм.
СУПЕРМАРКЕТ - ПЕРАЛНЯ ЕЛ. МАГАЗИН - МЯСТО НА ВЗРИВА
Пътуването във времето може да е объркващо.
ОБЩЕСТВЕНА ПЕРАЛНЯ
Никога не превишавай броя на пътуванията.
Това може да създаде проблеми.
Змията, която яде опашката си
отново и отново.
Знам откъде идвам аз.
Но откъде идвате всички вие зомбита?
ОБЩЕСТВЕНА ПЕРАЛНЯ
ИСТИНСКИ изповеди ВСЕКИ НЕГОВ ДОПИР...
Боже мой.
Изглеждаш добре.
Липсваше ми.
Ти си Бомбаджията?
Сещаш ли се, че винаги мразехме това име?
Ти си убиец.
Не, не, не. Виж, спасил съм повече животи, отколкото можах,
работейки за Бюрото.
Не, ти уби невинни хора.
Невинни хора.
Не, не, не.
Имам вестници от бъдещето.
Вестници от бъдещето, което не се случи,
защото аз го предотвратих.
Предотвратих трагедии, спасих животи.
Виждаш ли?
Спасил си животи? - Да, да. Виж.
Виж. 197 4, Чикаго, химически разлив.
Този шофьор така и не успя да отиде на работа.
Ето, 324 спасени живота.
Виж, виж. Какво следва? Какво следва?
Да, ето... 3 април 1991, Хамбург, Германия.
1 861 спасени живота.
Кражбата на оръжия от завода, 1968.
Терористите така и не нахлуха в сградата, защото аз я взривих.
3 027 спасени живота.
Броиш ли и цивилните, които си убил?
Следващата ти атака ще убие още 10 000 души.
Разочарован си от мен, нали така?
Спомням си го това, да.
Но когато нещата се успокоят,
мисля, че ще разбереш, че сме постъпили правилно.
Никога няма да стана като теб.
Не, любопитно ми е.
Докладва ли,
че устройството ти за пътуване не спря да работи?
Нали?
Някои хора казват, че това е съдба.
Но ние с теб,
ние знаем,
че някои неща са предначертани.
Аз направих теб такъв. Ти направи мен такъв.
Парадоксално е, нали?
Но е неизбежно.
Нали така?
Много се забавлявах, докато си играеха с живота ти.
Сега си свободен, откри ме
и вече можем да бъдем заедно.
Никога няма да бъда като теб.
Не говори така.
Ние сме кукли на конци.
Ние сме Робъртсън.
Той нагласи всичко.
Той ни правеше на глупаци.
Това е като едно домино.
Наслаждавай се на ефекта му.
Никога няма да стана като теб
и няма да ти позволя да убиеш онези хора.
Почакай, почакай, почакай.
Какво, ще живееш нормален живот
с онази кучка, Алис, от антикварния магазин?
Тя е глупачка,
има отвратителен белег по рождение на левия си хълбок.
Ужасна готвачка е.
Добре, повярвай ми.
Не може да пази тайните ни.
Не може, повярвай ми. Тя не е за нас.
Нямаш никаква представа кое е за мен.
Добре, добре, добре, ние имаме само себе си.
Никога нищо друго не сме имали.
Ако ме застреляш,
ще станеш като мен.
Разбираш ли?
Така стоят нещата.
Ако искаш да прекъснеш веригата,
трябва да не ме убиваш,
но да се опиташ да ме заобичаш, отново.
Ако можех да ти го предам,
този, който съсипа живота ти...
Забрави това.
Заедно имаме бъдеще.
Щеше ли да го убиеш,
за да спасиш хиляди?
Знаеш ли какво ще направим утре?
Не.
Ето те и теб,
в началото на новия си живот.
Може да е съкрушително
да знаеш какво бъдеще ще изградиш.
Да знаеш целта на живота си.
Знаеш коя е тя.
И разбираш кой си ти.
И сега може би си готов да разбереш кой съм аз.
Разбираш ли, аз също я обичам.
КОГА ЩЕ УДАРИ ОТНОВО?
Ще трябва да взимаш трудни решения.
Ще повлияеш на миналото.
Можем ли да променим бъдещето си?
Не знам.
Единственото нещо, което знам със сигурност,
е, че ти си най-хубавото нещо, което ми се е случвало.
Липсваш ми ужасно много.