www.титлови.цом
Да ли сте икада погледали неког и запитали се...
Шта се дешава у туђој глави?
Па, ја знам. Знам шта се дешава у Рајлиној глави.
И ево је.
Здраво.
Рајли. -Види ти ње.
Па, ти си једна срећица.
Било је чудесно. Само Рајли и ја
заувек.
Или бар 33 секунде.
Ја сам Туга.
Здраво. Ја сам Радост. Ако можеш само...
Дај да поправим то. Хвала. А то је био само почетак.
Штаб је само добијао све више гужве.
Врло лепо. Добро. Изгледа да га имаш.
Врло добро. Оштра кривина! Не, пази!
Ово је Страх. Чува Рајли да се не повреди.
Полако. Повуци се! О, добро смо. Добро смо.
Добар посао. -Хвала. Много хвала. -И... ево нас.
Идемо, у реду. Отвори.
Изгледа ново. -Мислиш да је безбедно? -Шта је то?
Опрезно. Људи, овде опасно смрди.
Држи се. Шта је то? -Ово је Гађење.
Она углавном чува Рајли да се не отрује, физички и друштвено.
Није јарка боја. Или налик диносаурусу. Чекајте.
То је броколи! -Фуј!
Па. Управо сам спасила наше животе. Нема на чему.
Рајли, ако не поједеш вечеру, нема десерта.
Чекај. Је л' то он управо рекао да немамо десерт?
Ово је Бес. Он... јако брине да ствари буду фер.
Значи тако желиш да се играш, матори?
Нема десерта? О, наравно. Онда ћемо вечерати.
Чим ти поједеш ово!
Рајли, Рајли. Долази авиончић.
О, авиончић. Имамо авиончић, људи.
И... Упознали сте Тугу.
Она... Па, она...
Нисам сигурна шта заправо ради.
Проверила сам и нема места за њу да оде. Па...
Она је добра. Ми смо добри. Све је супер.
У сваком случају. Ово су Рајлина сећања.
И углавном су срећна, мада није да се хвалим.
Али заиста важна су овде.
Не желим звучати превише формално, али она се називају језгра сећања.
Свако је из врло важног тренутка у Рајлином животу.
Први пут када је дала гол. Било је невероватно.
Види то. -Сјајно.
Да!
Свако језгро сећања приказује другачији аспект Рајлине личности.
Као... Хокеј острво.
Лично, Острво лудорија је најбоље.
Враћај се овамо, мало мајмунче!
Да. Острво лудорија је најбоље.
Острво пријатељстава је исто добро.
Волим Острво искрености. А то је истина.
И наравно, Породично острво је невероватно.
Поента је. Острва су персоналитији који чине да Рајли, буде Рајли.
Чувај, плава фацо.
Лава!
Ко је твој пријатељ, који воли да се игра? Бинг Бонг.
Врло лепо.
Замрзавање мозга!
Лаку ноћ, малена. -Лаку ноћ, тата.
И... готови смо.
О томе вам говорим. Још један савршен дан.
Добар посао, људи. Запишимо ова сећања за трајно.
У реду. Нисмо умрли данас.
Назвао бих то неквалификованим успехом.
И, то је то. Ми волимо нашу девојку.
Има сјајне пријатеље и велику кућу.
Ствари не могу бити боље.
После свега. Рајли има 11.
Шта може да се деси?
Шта?
Добро. Нисам то имала на уму.
Види. "Голден Гејт" мост, није ли сјајан?
Није направљен од правог злата, као што смо мислили,
што је мало разочаравајуће. Али ипак...
Драго ми је што си ми рекла да су земљотреси мит.
Иначе бих био уплашен. - ... Да.
Ово је мој тип људи.
У реду, још само неколико блокова. Скоро смо у нашој новој кући. -Нагази, тата.
Зашто не бисмо само живели у смрдљивим колима. И онако смо заувек у њима.
Што... је заправо велика срећа. Јер нам даје довољно
времена да размишљамо како ће изгледати наша нова кућа.
Шта? Хајде да прегледамо топ 5 сањарења.
Изгледа безбедно. -Ово изгледа лепо.
Ова би била сјајна за Рајли. Не, не, не... ова.
Последњи пут. Она не може да живи у колачићу.
То је та. Долази са змајем.
Јесмо ли близу? Могу да осетим.
Ево је. Наша нова кућа.
И...
Можда је лепа унутра.
Требало би да живимо овде? -Да ли морамо? -Смрди као да је нешто умрло овде.
Можеш ли да умреш ако се селиш? -Момци, претерујете.
Нико није умро. -Мртав миш!
Сјајно. -Разболећу се. -Ово је кућа мртвих. Шта ћемо да радимо?
Добићемо беснило. -Склањај се са мене!
Док је возио, тата је говорио како је кул наша нова соба.
Хајде да проверимо. -Биће сјајно. -Да, да, да...
Не, не, не... -Почињем завидети мртвом мишу.
Помери се од лопте. У самици смо.
Рајли не може живети овде. -У праву је. -Стварно лоше. -Апсолутно најгоре.
Ова кућа смрди. -Најгоре место на којем сам била.
Није то ништа што наше лептирасте завесе не могу средити.
Негде сам прочитала да је празна соба могућност.
Где си то читала? -Није битно. Прочитала сам и сјајно је.
Тамо ћемо ставити кревет. А, сто тамо. -Хокеј лампа тамо.
Тамо стави столицу. -Колекција трофеја.
Овде... -Звезде! -Свиђа ми се. -Сада причамо.
Идемо по своје ствари из комбија.
У реду. Збогом. Погоди шта?
Комби неће бити овде до следећег четвртка. -Шалиш се.
Наш комби је нестао? Ово је најгори дан икада.
Рекао си да би био овде јуче. -Знам да сам то рекао.
Тако су ми рекли. -Мама и тата су под стресом. -Они су под стресом!?
Свађа. -Шта да радимо? -Имам одличну идеју.
Да ли си уопште читао уговор?
Андерсон прави њен потез. Она се приближава. -О, не, нећеш.
Спрема се за шут. -Иза тебе, пази.
И погађа! Да!
Хајде. Бако! -Бака?
Подигла је косу. Ми смо за.
Спусти ме.
Извини. Сачекај.
Здраво. -Чекај. Шта?
Шалиш се. У реду. Сачекај ме, бићу тамо.
Инвеститори су требали да се појаве у четвртак, а не данас.
Морам да идем. -У реду је, схватили смо.
Најбоља си. Хвала душо. Видимо се, душице.
Тата само одлази. -Не воли нас више. Тако тужно.
Требало би ја да возим, зар не? Радости. Шта радиш?
Само... дај ми секунд.
Знаш шта сам схватила. Рајли није ручала. Сећаш се?
Видела сам пицерију доле низ улицу. Можда би требали покушати.
Пица звучи сјајно. -Пица. -Да, пица. -Супер идеја. Идемо.
Шта је сад' па то? -Ко ставља броколи на пицу!?
То је то. Ја сам готова. -Честитам, Сан Франциско. Упропастио си пицу.
Прво Хавајци. А сад' ти.
Каква пицерија служи само једну врсту пице?
То мора бити ствар Сан Франциска.
Ипак, није лоше као супа у ресторану у Небраски.
Кашиком си посула супу по себи.
Добро смо. Породица је кренула.
Вожња је била забавна. Који је твој омиљени део?
Пљување кроз прозор. -Дефинитивно не када је тата певао. -Ношење појаса.
Шта је са временом са диносаурусима? -Та је права. -Било је сјајно.
Реци сир. -Тата. Тата! Тата! -Душо.
Тата. Погледај, кола. Погледај, иза. -Не-не-не...
Сјајна је, Радости.
Волим време са диносаурусима. То је било смешно.
Шта, шта. Шта се дешава?
Урадила је нешто са сећањем.
Шта си урадила? -Ја... само сам дотакла.
Не би требало да се промени. -Врати га назад, Радости.
Покушавам. -Не можеш да га вратиш? -Не. Мислим да не могу. -Браво, Туго.
Одсад, кад год се Рајли буде сећала тог тренутка, биће тужна. Браво.
Жао ми је. Стварно не знам... Мислила сам, ако би, ако би, мислим...
Радости. Степенице долазе.
Само не дирај друга сећања, док не схватимо шта се дешава. -Добро. -У реду.
Спремите се. Ово је чудовишна ограда и јахаћемо је све до доле.
Чекај, шта. Шта се десило?
Језгро сећања! -Не.
Туго, шта то радиш? -Изгледало је као да је покварено,
па сам га отворила и испало је.
Само... Можда желим да га... држим.
Радости!
Туго. Умало да дотакнеш језгро сећања. А када то урадиш, не можемо га вратити.
Знам. Жао ми је. Нешто није у реду са мном.
Као да имам нервни слом.
Немаш нервни слом. Само стрес.
Стално правим грешке. Грозна сам.
Ниси. -И напорна. -Они, па... Знаш шта?
Не можеш се усредсредити на оно што не ваља.
Увек постој начин да покренеш ствари. Да нађеш забаву.
Да, наћи забаву. Али не знам како.
Добро, па... Покушај да мислиш о нечему смешном.
Сећаш се филмова где пси умиру?
Да... То није... Шта је са дружењем са Мег?
Када се Рајли толико смејала, да јој је млеко ушло у нос.
Ма дај. -Да, болело је. Било је као ватра.
Било је гро... -Добро, добро. Немој мислити о томе. Покушајмо нешто друго.
Која ти је омиљена ствар коју волиш радити? -Омиљена?
Па, волим када смо напољу. -То је добро! Као плажа и сунчање.
Као када смо сахранили тату до врата у песку.
Више сам мислила на кишу.
Киша... Киша је и мени омиљена! Можемо трупкати около по барицама.
Знаш. Ту су кул кишобрани, грмљавина.
Више сам мислила, када је киша и лоше је, што чини наше ципеле влажним.
И све је хладно, дрхтимо и све почиње да буде јадно.
Полако. Зашто плачеш?
То је супротно од онога што радимо овде.
Плакање ми помаже да успорим и да не будем тако
опсесивно забринута због животних проблема.
Знаш шта? Пробај мислити о нечему другом.
Како би било да прочиташ приручник ума. Звучи забавно.
Прочитала сам већину. -Да ли си прочитала ову? Изгледа занимљиво.
Враћање дугорочне меморије. Том 47.
Не. -Види, окретач стране.
Одабир података дугорочног памћења преко канала "собер бе (и)".
Видиш. Већ је забавно. Ти срећни псу.
Ти читаш те кул ствари, а ја идем на посао. Живот тако није фер.
Шта можемо да урадимо. Имамо капитал за само месец, два.
Ако не можемо наћи инвеститоре, онда морамо отпустити људе.
Мама. Тата. Дођите да ме пољубите за лаку ноћ.
Знам. Морамо добити ово. -Одмах долазим.
Јесте ли чули тату? Звучао је врло узнемирено.
Шта то би? Је л' то медвед? То је медвед!
Нема медведа у Сан Франциску. -Видео сам врло длакавог момка. Као медвед.
Тако сам нервозан, нерви су ми шокирани. -Не желим да слушам о твојим нервима.
Рећи ћу ти шта је то. Овај покрет је био лош.
То сам вам и рекао. Овде има бар 37 ствари због којих би се Рајли уплашила.
Овај смрад ће јој зачепити уста. -Не могу да верујем да нас је тата довео овде.
Гледајте. Схватам. Ви људи имате проблеме. Али смо могли проћи и горе.
Знате шта. Хајде да направимо листу ствари због којих би Рајли требала бити срећна.
Добро. Хајде да видимо. Ова кућа смрди. Наша соба смрди.
Пица је чудна. -Наши пријатељи су код куће.
А све наше ствари су у изгубљеном комбију.
О, ма дај. Могло је бити и горе. -Могли смо лежати на прљавом поду. У врећи.
Добро, признајем. Имали смо тежак почетак.
Али помислите на све оне добре ствари... -Не, Радости.
Овде апсолутно нема разлога за Рајли да буде срећна. Хајде да средимо ово.
Кажем да сутра прескочимо школу и закључамо се у собу. -Немамо чисту одећу.
И могли бисмо да плачемо док не престанемо да дишемо.
Требали би закључати врата и вриштати све псовке које знамо.
То је добро. -Станите. Сви имамо лоше дане. Знате...
Здраво, душо. -Мамин воз лоших вести улази.
Још нема комбија. Сада кажу да неће бити овде до уторка. Можеш ли веровати?
Где је тата? -Телефонира.
Ова нова авантура га чини врло заузетим.
Немам шта више рећи.
Сада, неколико добро постављених поражавајућих погледа.
Претпостављам да је све што ти желим рећи... Хвала ти.
Знаш. Кроз сву ову збрку, остала си...
Па, остала си наша срећна девојка. Тата је под великим притиском.
Али, ако ти и ја наставимо да се смешимо, то би могло бити од велике помоћи.
Учинићемо то за њега. Зар не?
Дакле.
Да. Сигурно.
Шта смо ли урадили да те заслужимо!?
Лепо сањај. -Лаку ноћ.
Добро. Нема свађе са мамом. Срећна је. -Истина, са мамом нема свађе.
Тим срећан. Звучи супер. -Све због тебе, Радости.
Изгледа да почиње РЕМ [фаза сна].
Имам обавезу због сна, па ћу се побринути за слање овог у дугорочна сећања.
Сјајан дан данас, друштво. Све је добро. Тим је срећан.
У реду. Шта ли је данас на продукцији снова?
То је то. Нова кућа.
Дођи да живиш са мном, Рајли.
Неко је тражио броколи пицу. -Поједи ме, органски је.
Ко је задужен за програмирање тамо?
Знам да не треба да радим ово. Али...
Нећемо да се дан заврши овако.
Не брини.
Ја сам ту да осигурам да и сутра буде сјајан дан.
Обећавам.
Здраво. Јесам ли вас пробудила? -Умеш да свираш то?
Па, имала сам вежбу. Не мислим да је свирање, више је грљење.
Добро. Први дан школе. Врло узбудљиво.
Била сам будна до касно ноћас. Смишљала сам нови план. Ево га.
Страху... Треба ми листа свих могућих негативних исхода првог дана школе.
Много их је пред нама. Неће приметити ни метеор.
Гађење. Потруди се да се Рајли истиче данас. Али да се такође и уклапа.
Будући да се ја питам, Рајли ће изгледати тако добро,
да ће друга деца у својој одећи изгледати као свиње. -Радости. Да, Радости.
Ти ћеш бити задужена за конзолу, чувајући Рајли срећну цео дан.
И да додам, свиђа ми се твоја хаљина, дивна је.
О, та стара ствар. Много ти хвала. Волим како се ковитла.
Воз мисли, тачно по плану.
Бесу. Истовари сањарења.
Тражила сам их још, ако се ситуација на часу мало успори.
Могло би бити згодно. Ако та нова школа буде пуна досадних, бескорисних часова.
Што ће вероватно и бити. -О, Туго. Имам супер важан задатак само за тебе.
Стварно? -Прати ме.
Шта то радиш? -И ту. Савршено.
Ово је круг туге. Твој посао је да осигураш да ће сва туга остати унутра.
Дакле, желиш да стојим овде?
Није моје да ти кажем како да радиш свој посао.
Само буди сигурна да ће сва... туга остати унутар круга.
Видиш. Ти си прави про. Није ли забавно?
Не. -Добар посао, девојко. У реду, сви, нови почетак.
Имаћемо добар дан који ће се претворити у добру недељу,
затим у добру годину, што ће се претворити у добар живот!
Дакле, велики дан. Нова школа. Ново друштво.
Знам. Мало сам нервозна, али сам и узбуђена.
Како изгледам? -Врло фино.
Бићеш добро. Хоћеш да пођемо са тобом?
Мама и тата, са нама, у јавности. Не, хвала. -Ја ћу.
Не, добро сам. Ћао мама. Ћао тата.
Леп дан у школи, мајмунче.
Леп дан, срце.
Сигурна си да ово желимо да урадимо? -Идемо.
Добро, идемо унутра. Да.
Добро. Имамо групу кул девојака на 2 сата.
Како знаш? -Двапут избушене уши. Дуг шал.
Је л' то она има сенку за очи? -Да. Желимо бити пријатељи са њима.
Хајдемо да попричамо. -Шалиш се. Нећемо да причамо са њима. Желимо да им се свидимо.
О... да. Чекај. Шта? -Скоро сам завршио са могућим катастрофама.
Најгори сценарио је живи песак, спонтано сагоревање
или добити позив од учитеља. Док год се ниједан не деси...
Добро, сви. Имамо нову ученицу у разреду.
Да л' ме зезаш! Од свих дана! Ово се не дешава!
Рајли, да ли би хтела да нам кажеш нешто о себи?
Не! Претварајмо се да не знамо енглески.
Не брини. Имам све под контролом.
Добро. Моје име је Рајли Андерсон.
Из Минесоте сам и сада живим овде.
И како је у Минесоти? Можеш ли нам рећи нешто о томе?
Па, сигурно имате више снега него ми.
Урнебесна је.
Да, прилично је хладно. Језеро се заледи. И тада играмо хокеј.
Ја сам у супер тиму. Зовемо се Преријски пси.
Моја другарица Мег је у нападу, а мој тата је тренер.
Скоро сви у породици клизамо. Нека врста породичне традиције.
Идемо на језеро скоро сваког викенда.
Или, смо ишли. Све док... се нисмо одселили.
Шта се дешава? -Шта? Туго! Дотакла си сећање!
Причали смо о томе. -Знам. Али ја...
Врати се у свој круг. Шта се дешава? -Извади га одатле. -Избаци се.
Користили смо га за јурке и остало.
Кул деца шапућу на 3 сата. -Да ли сте видели тај поглед? Осуђују нас.
Нека ми неко помогне да зграбим ту ствар. Сви ставите...
Али, сада је све другачије.
Пошто смо се одселили.
Не. Ми плачемо.
Шта? Туго, шта то радиш!
О, извини.
Језгро сећања! -Али, плаво је.
Не! Чекај! Заустави то. Не!
Не.
Радости, не. То је језгро сећања.
Заустави то. Пусти. -Немој. Чекај.
Језгро сећања!
Хвала ти, Рајли.
Знам да може бити тешко доћи у нову средину.
Али смо срећни што те имамо овде.
У реду, сви. Отворите књиге из историје.
На страну 7.
Могу ли сада да кажем ружну реч?
Не! Један, два, три. Добро је.
Није довољно. Шта?
Гдје смо? Дуготрајно сећање?
Шта?
Острво лудирања?
Рајлина острва личности, сва су искључена!
Ово је лоше!
Можемо... можемо их поправити. Само треба да се вратимо у штаб.
Укључити језгро сећања и Рајли ће се вратити у нормалу.
Рајли нема језгро сећања.
Нема острва личности и нема...
Шта? Шта је?
Ти. Ти ниси у штабу.
Без тебе, Рајли не може бити срећна.
Морамо те вратити.
Долазим, Рајли.
Значи, испада да зелена канта за отпатке не рециклира... она је за зелено.
Као што су компости у Азији. А плава рециклира.
Такоде и црна... -Рајли се понаша тако чудно...
Зашто се понаша тако чудно?! -Шта си очекивала? Сва острва су искључена!
Радост би знала шта да ради. -То је то.
Док се не врати, радићемо само што би она радила.
Сјајна идеја! Љутња, Страх, Гађење... Како да будемо срећни?!
Хеј, Рајли Имам добру вест.
Нашла сам Јуниорску Хокеј Лигу. Баш овде у Сан Франциску!
И знаш шта, Пробе су сутра после школе.
Која срећа! Зар не? -Хокеј? -Ох-не. Шта да радимо?
Друштво... ах-ах О-ово... Т-Ти... Ти се претварај да си Радост.
Зар не би било одлично вратити се на лед?
О, дааа. То звучи одлично!
Шта је то било? То није било уопште као Радост.
Ахх... зато што нисам Радост. -Да. Зезаш.
Да ли сте то чули? -Аха.
Нешто није у реду. -Зар не би требали питати њу?
Истражимо. Али будите смирени. Да не би приметила.
И, какав је био први дан школе? -Испитује нас.
Готова сам. Ти се претварај да си Радост. -Шта?
У реду.
Било је у реду, претпостављам... Не знам.
Ох, врло глатко. То је било баш као Радост.
Нешто се дефинитивно дешава. -Никада се није овако понашала.
Шта да радимо? -Сазнаћемо шта се дешава,
али треба нам појачање. Сигнализирај супругу!
Како добро додавање, тамо до Рида. Прелази линију.
Гледа у нас.
Шта је рекла? -Шта? О, опростите шефе. Нико није слушао.
Заборавили смо ђубре? Нисмо спустили даску за WЦ шољу.
Шта? Шта је, жено? Шта?
Поново прави ту глупу фацу. -Могла бих га задавити истог трена.
Сигнализирај поново.
Па... Рајли, како је било у школи?
Губљење времена. -Мора да се шали. -Озбиљно?
Због овога смо одустали од оног бразилског пилота?
Мрдај! Ја ћу бити Радост. -Супер је било у школи. У реду!
Рајли. Је ли све у реду?
Шефе, управо је преврнула очима. -Шта је њен проблем?
У реду, покажимо силу. Не желим да показујем зубе.
Не. Само не зубе. -Рајли, не свиђа ми се такав став.
Показаћу ти став, матори. -Не-не-не. Само останите срећни.
Шта је твој проблем? Само ме пусти на миру.
Господине. Пријављујем висок ниво брецања.
Ступи у стање приправности. -Чули сте. У стање приправности.
Слушај, млада дамо. Не знам одакле долази такво непоштовање.
Желиш мало овога, ћале. Дођи и узми га!
Је л'? Па... Па. -Долази. Припреми зубе.
Кључ, у извршни положај.
Спремни да лансирамо на вашу команду.
Само, умукни!
Пали. -Доста. Иди у своју собу.
Одмах.
Зуби показани. Зуби показани.
Добар посао, господо. Ово је могла бити катастрофа.
Ово јесте катастрофа.
Дођи. Лети са мном, гаћиња [душо].
Ходаћемо до тамо, на томе?
То је најбржи пут назад.
Али то је тачно изнад Депоније сећања. Ако паднемо, бићемо заувек заборављени.
Морамо то да урадимо, због Рајли. Само прати моје кораке.
Није тако високо. Потпуно је...
Па...
Ствари су мало измакле контроли, доле. Желиш да попричамо о томе?
Хајде. Где је моја срећна девојка?
Мајмунче.
Покушава да покрене лудорије.
Туго! Враћај се назад!
Шта?
Схватам. Треба ти мало времена насамо.
Причаћемо касније.
Имамо велики проблем. -Радости. Где си?
Изгубили смо Острво лудорија.
Значи може изгубити и Пријатељско и Искрено и Хокеј и Породично.
Можеш то поправити. Је л' да, Радости?
Не знам.
Али морамо покушати. У реду, идемо.
Рајли иде да спава.
Што је добра ствар... кад боље размислимо.
Јер се ништа лоше не може десити док спава.
Вратићемо се у штаб, пре но се пробуди. Само ћемо ићи кроз Острво пријатељства.
Никада нећемо то да урадимо. -Не-не-не...
Немој бити опсесивна проблемима. Сети се, смешни филмови где пси умиру.
Туго. Немамо времена за ово.
Само ћемо ићи около. Ти иди сценским путем.
Чекај. Радости, можеш се изгубити тамо.
Буди позитивна. -Добро.
Позитивна сам по питању да ћеш се изгубити.
Ово је дугрочна меморија. Бескрајна гомила ходника и полица.
Читала сам о томе у приручницима.
Приручници? Приручници!
Читала си приручнике. -Да.
Дакле, знаш пут назад до штаба.
Претпостављам.
Ти си моја мапа.
Идемо. Води ме, мапо. Покажи ми где да идемо.
Добро, само... Сувише сам тужна да бих ходала.
Дај ми само пар сати...
Којим путем, лево? -Десно [ригхт].
Мислим лево. Рекла сам [ригхт-десно, али је ригхт-тачно] као тачно.
Добро. -Ово је заправо леп осећај.
У реду, идемо. Вратићемо се у штаб пре јутра.
Можемо ми то. Ово ће бити лако! Ово ради.
Не ради.
Јесмо ли близу? -Да. Само још једном десно.
И лево. И још једно лево.
Сигурна си да знаш куда идемо?
Јер ми изгледа да се удаљавамо од штаба.
Рајли је будна.
Немој. Не дирај, сећаш се?
Ако га додирнеш, остаће тужно.
Извини. Ја... нисам хтела.
Почињем од сада. -Не могу носити више од овога.
Заборавите то! -Радници ума. -Али, Радости, скоро смо...
Бројеви телефона. Не треба нам све ово. Има их у њеном телефону.
Само заборави све ово, молим те. -Опростите. Здраво. -Заборави то.
Морам да пронађем Острво пријатељства. -Види ово. Четири године часова клавира.
Да. Изгледа прилично избледело. -Знаш шта?
Сачувај штапиће, срце и душу, а осталог се отараси.
Јесте ли... -Председници САД-а. Шта мислиш?
Сачувај само Вашингтона, Линколна и оног дебелог. -Заборави их! -Хеј!
Не можете их само избацити. Они су лепа сећања.
Имена сваке "Слатка Питица" принцес-луткице?
Да. То је критичка информација. -Заборави их!
Врати их. -Они су на депонији.
Ништа се не враћа са депоније. -Види, дамо. Ово је наш посао, у реду.
Када Рајли не мари за сећање, оно бледи. -Бледи? -Дешава се и најбољим.
Осим овог лошег момка. Овај никада неће избледети.
Песма из рекламе за жваке?
Знаш. Понекад је пошаљемо до штаба, без разлога.
То само свира у Рајлиној глави изнова и изнова око милион пута.
Погледајмо поново.
Да, знам. Сви знамо ту песму. Добро, врло је привлачна.
Шта мислиш, да урадимо то? -Да.
Добро. Идемо поново.
Шта бре? Ово, поново?
Сјајно. -Чекајте! Знате ли како да дођем до Острва пријатељства?
Да ли ти се свиђа тамо? Да ли си осетила неки земљотрес? Је л' мост супер?
Да. Добро је. Шта се десило са плеј-офом?
Победили смо прву утакмицу. Тренер каже да бисмо можда могли и до финала ове године.
И добили смо нову девојку у тиму. Тако је кул.
Није управо рекла то. -Нова девојка?
Мег већ има новог пријатеља? -Само остани срећан.
Не желимо да изгубимо још једно острво, људи.
Можемо додати пак једни другима чак и без гледања.
Као читање мисли. -Волиш да читаш мисли, Мег!?
Имам нешто за тебе да прочиташ. -Бесу. Шта?
Ево! -Чекај, чекај. Будимо мирни бар секунду.
Морам да идем. -Шта? -Морам да идем.
Чекајте. Можете ли ми, молим вас рећи којим путем...
Не.
Острво пријатељства. Шта?
Нема пријатељства.
Рајли га је волела. А сада га нема.
Збогом пријатељству, поздрав усамљености.
Сада ћемо морати дужим путем.
Да. Дуг, дуг, дуг... пут.
Спремна сам.
Мора да постоји бољи начин.
Погледај се.
Узећу тебе, али не и тебе.
Кога ја заваравам. Не могу те оставити.
Здраво! -Чекај. Хеј, чекај.
Не, сачекај. Стани.
Опростите.
Само сам... Само сам тражио диверзију! -Шта?
Збогом, наивчино.
Скроз сам се повредио. -Чекај, знам те. -Не, не знаш.
Ја изгледам као многи људи. -Не, не, не... Знам те.
Бинг Бонг, Рајлин измишљени пријатељ.
Ти ме стварно познајеш? -Наравно.
Рајли је волела да се игра са тобом. Вас двоје сте били најбољи пријатељи.
Ти не би знао. Ми покушавамо да се вратимо у штаб. -Штаб?
Ви сте из штаба? -Па, да. Ја сам Радост. Ово је Туга.
Ти си Радост, она Радост? Шта дођавола радиш овде?
То је добро питање. Желиш ли ти да одговориш, Туго?
Без тебе, ја нећу никада бити срећан.
Не можемо тако. Морамо те вратити назад. Знаш шта. Прати ме.
Хвала ти. Баш је лепо видети те опет.
Морамо ти рећи. Ја сам велик обожавалац твог рада.
Да ли се сећаш када сте ти и Рајли били у бенду?
Ишла сам на све ваше концерте. -Да. Извлачио сам све из носа.
Гледати вас у јуркама је било право уживање. -Двоструки собни шампион.
Сећаш се ваше ракете? -Наравно, покретала се песмом.
Тако је. Твојом песмом. Ко је твој пријатељ,
који воли да се игра? -Бинг Бонг.
Његова ракета, тера ме да викнем " Ура!". -Бинг Бонг.
Шта би ти тачно требао бити?
Знаш шта је још нејасно? Ја сам већином шећерна вуна. Али...
Мудро сам обликован. Делом сам мачка, делом слон, али и делфин.
Делфин?
Мора да се сећаш. Када је Рајли имала 3, све животиње су биле истих година.
Крава каже "Мууу". Коњ каже "Њихаа". Људи су само о томе причали.
Да, да. Претпостављам да је то истина. Шта радиш овде? -Па...
Нема много обавеза за измишљеног пријатеља у последње време.
Па, ја. Знаш...
Не буди тужан.
Знаш шта. Када се вратим у штаб, постараћу се да те се Рајли сети.
Хоћеш? -Наравно. Волела те је.
Ово је највећи дан у мом животу.
Јеси ли добро? -Хеј, шта се дешава?
Плачем бомбоне. Пробај карамелу, преукусна је.
Ево, узми. -Хвала.
Сачекај. Само секунд.
Увек се на дну заглави.
Ево. Шта? То је кобајаги.
Хвала. Ово ће пешачење до штаба учинити много лакшим.
Пешачење? Нећемо пешачити. Узећемо воз мисли.
Воз. Наравно. Много је брже. Али, како да га ухватимо?
Па, он некако иде свуда по овом месту али је овде станица, у Земљи маште.
Знам пречицу. Хајде, овуда.
Тако ми је драго што смо налетели на тебе.
Станица је управо ту. После тебе.
Радости. -Шта? -Читала сам о овом месту у приручнику. Не би требали ићи тамо.
Бинг Бонг каже да је то најбржи пут до штаба.
Али Радости, ово је само апстрактна мисао.
О чему причаш? Ја идем овде стално. То је пречица. Видиш.
[ОПАСНОСТ!] О-П-А-С-Н-О-С-Т. Пречица.
Доказаћу вам. Видите.
Прелазим на станицу. Зато што ја идем пречицом.
Идемо около. Овуда. -Скоро смо тамо.
Ако желиш да идеш дужим путем, само изволи.
Али Рајли треба да буде срећна. Нећу пропустити овај воз.
Бинг Бонг зна шта ради. Он је делом делфин, а они су паметни.
Па, претпостављам.
Добро. Који апстрактни појам данас покушавамо спознати?
Усамљеност. -Мислим да је нешто тамо.
Укључићу га за секунд и спалити глупе мисли.
Шта сам вам рекао. Бићете у штабу за трен ока.
Видите ово?
Шта се дешава? -О, не, укључују га.
Нисам никада раније видео ово.
Моје лице. Моје лепо лице.
Шта се дешава? -Ми смо апстрактни. Постоје 4 фазе. Ово је прва.
Безобјектна фрагментација. -Добро, без панике.
Само је важно да сви останемо заједно.
У другој смо фази. Деконструкција.
Трчи!
Не осећам ноге.
О, ту су. -Дођи ка мени.
Морамо да одемо одавде. Пре него што будемо без боје и облика.
Бићемо заглављени заувек. -Бинг Бонг. Зашто смо дошли овде?
Рекао сам вам. То је пречица.
Воз.
Не. Сада смо дводимензионални. То је 3. фаза.
Сада немамо где. -Смрт. Несрећна смрт.
Ма дај.
Не можемо то да поправимо.
О, не, сада смо безоблични. Последња фаза.
Нећемо успети.
Чекај, дводимензионални смо. Падни на лице.
Стани. Стани!
Не. Рекао си да је пречица.
Јесам. Нисмо требали отићи тамо.
Било је опасно. Стварно би требали да ставе знак.
Колико је до следећег воза? -Ко зна!?
Али, не брини. Тамо је друга станица. Оним путем.
Воз увек стане тамо, пре него оде до штаба.
Ако пожуримо, можемо га ухватити. -Ово није још једна од твојих пречица?
Да.
Је л' тамо стварно следећа станица? -Скроз тамо.
Добро дошли у Земљу маште. -Земља маште?
Сигурно. Долазим овде стално. Практично сам градоначелник.
Јесте ли гладни? Овде је шума помфрита.
Нема шансе! -Погледај. Град трофеја.
Медаље, траке. Свако је победник.
Добио сам прву награду. -И ја! -Утешна награда.
Чекај, је л' то? Да ли је то? Види. Град облака.
Мој омиљени. Тако је мекано. -Дај да пробам.
Шта то радиш? Боље ти је да поправиш тај зид или си у великој невољи.
О, не, лава.
Земља маште је најбоља.
Да ли све мора да буде тако интерактивно!?
Види! Кућа од карата.
Чекај. Чекај мало.
Твоја ракета. -Да. Сакрио сам је овде да је сачувам.
И сада сам све спремио да одведе Рајли до месеца! Опростите. -Сјајно.
Волим Земљу маште. -Није ли сјајна?
И увек има нешто ново, као...
Ко је сада то? -Измишљени дечко.
Волео бих да умрем за Рајли.
Никада га нисам видео раније. -Ја живим у Канади.
У сваком случају. Путем Света предшколског. Скоро смо у возу.
Рајли, стижемо.
Требало би бити забавно. Нови тим. Нови пријатељи.
Ова деца изгледају прилично фино. С' обзиром да су из Сан Франциска.
Морам да идем. -Срећно, душо.
Види, љубљење нам неће сад' помоћи. Ако проба да искористи Хокеј острво, пада.
Због чега сам вратио свако "хокеј сећање", којег сам се сетио.
Једно од ових мора да ради уместо језгра сећања.
Она ускоро игра. -Пожури.
Смена урађена. Ради.
Као да ништа нисмо научили.
То је то. -Не, не, не.
Ослободи своју срећну страну.
Рајли, шта није у реду? -Идемо.
Зар нећеш да завршиш пробну утакмицу? -У чему је поента?
Све ће бити у реду. Само се врати назад. -Престани говорити да ће све бити у реду.
Хокеј!
Не, не. Она воли хокеј.
Не може изгубити хокеј.
Бинг Бонг, морамо отићи на ту станицу.
Сигурно. Овуда, одмах поред великог крекер замка.
То је чудно. Велики крекер замак је био овде. Не знам зашто би га преселили.
Могао бих се заклети да је ту светлуцава шиљата планина.
Шта се дешава? -Не знам. Морамо да се вратимо. -Принцезин свет снова.
Галерија славних пуњених животиња.
Моја ракета?
Чекај. Рајли и ја смо користили ту ракету.
Још увек има неких песама које могу да је покрену.
Ко је твој пријатељ, који воли да се игра?
Не!
Не можете однети моју ракету на депонију. Рајли и ја ћемо отићи на Месец.
Није могуће да је Рајли завршила са мном.
Све ће бити у реду. Поправићемо то.
Само треба да се вратимо до штаба. Којим путем до станице?
Имао сам цело путовање испланирано за нас.
Ко је голицљив. Чудовиште долази да те голица.
Бинг Бонг, види ово.
Ево занимљиве игре. Ти нам покажеш станицу
и сви идемо тамо. Зар неће бити забавно?
Хајде, идемо на станицу.
Жао ми је што су ти узели ракету.
Узели су ти нешто што волиш. Нестало, заувек.
Туго, не чини да се осећа горе. -Извини.
Све што сам имао, отишло је са Рајли.
Кладим се да сте Рајли и ти имали сјајне авантуре. -Биле су дивне.
Једном смо летели кроз време. Тада смо имали доручак два пута.
Туго. -Звучи сјајно. Кладим се да је Рајли то волела.
О, јесте. Били смо најбољи пријатељи.
Да. Да.
Шта?
Добро сам сада.
Хајде. Возна станица је овуда.
Како си то урадила? -Не знам.
Осећам се тужно, па сам слушала шта...
Воз је ту.
Успели смо. Коначно ћемо стићи кући.
Не. Ове чињенице и мишљења изгледају тако слично.
Не брини о томе. Дешава се стално.
На скали од 1 до 10, оценила бих овај дан са '1'.
Па, уместо да само стојимо унаоколо, могли бисмо нешто учинити.
Као шта, геније? -Као отказ. То је оно што ја радим.
Наравно. То је кукавички излаз. Али ова кукавица ће да преживи.
Емоције не могу дати отказ, геније.
Мислила сам да ми треба да одржавамо Рајли срећном.
Чекај мало.
Шта је то? -Ништа.
Само најбоља идеја икада. -Шта?
Сва добра језгра сећања су направљена у Минесоти.
Стога се морамо вратити у Минесоту и направити још.
Чек-чек. Рекао си да се враћамо назад?
Па, не бих то назвао тако. Назвао бих то 'Програм развоја срећног језгра сећања'.
Не можеш бити озбиљан. -Наш живот је био савршен,
све док мама и тата нису одлучили да се преселе у Сан Франциско.
Да, али, мислим... То је превише драстично.
Треба ли да вас подсетим, како су сјајне ствари биле тамо.
Наша соба, двориште, пријатељи...
Јесам ли тражио рекламу!? Ипак, било је боље. У томе је моја поента.
Да. Рајли је била срећнија у Минесоти -Чекај, стани.
Зар не би требало да размислимо? -Добро, размислићемо.
Али, хеј. Сигуран сам да је радосно забавом-испуњено време одмах иза угла.
Зашто се не померамо?
Рајли је отишла на спавање. На паузи смо.
Заглављени смо овде до јутра? -Да. Воз мисли не може да се креће док она спава.
Не можемо да чекамо толико дуго. -Како би било да је пробудимо.
Туго, то је смешно. Како бисмо могли...
Како би било да је пробудимо? -Одлична идеја, Радости. -Хвала. Хајде.
ПРОДУКЦИЈА СНОВА
Ово место је огромно.
Изгледа мање него што сам очекивала.
Могу да летим. Свиђа ми се то.
Дугин Једнорог. Она је тамо.
Моја пријатељица каже да си позната.
Хоће твој аутограм. -Не, не, Туго. Не трреба, госпођице. Једнорог, зар не?
Извините, она је из другог града. То је тако срамотно, зар не?
Обожавала сам те у Бајковитом сну, 7. део. Добро, ћао. Волим те.
НЕ УЛАЗИ КАДА ЈЕ УПАЉЕНО СВЕТЛО -Питам се шта то значи? Па, идемо унутра.
Подесите учионицу на сету.
Данашња сећања су ту. Имамо много посла овде.
Рајли је оставила најбољу другарицу, имала бедан школски дан и напустила хокеј.
Писци су саставили убиствени сценарио.
Само зато што нема Радости и Туге, имам ту глупу обавезу због сна.
Добро. Како ћемо је пробудити?
Понекад се пробуди када има страшан сан. Могли би да је уплашимо. -Уплашимо?
Не, не. Прошла је и превише. -Али, Радости.
Туго, ти можда знаш своје методе, али ја знам Рајли.
Учинићемо је тако срећном, да ће се пробудити сва усхићена.
Одушевићемо је, па ће се пробудити. -То се никада раније није десило.
Рајли воли псе. Стави ово. -Не мислим да ће ово успети.
Бинг Бонг. -Да. -Не дозволи да се овоме нешто деси. -Разумео.
Додај филтер изобличења стварности.
Волим то. Запамтите, сви играте у камеру.
Рајли је камера. Учинимо да то излази одавде.
Унутра смо за 5, 4, 3...
Поздрав разреде. Пре него почнемо данашњи квиз...
И она је лоша глумица.
Желим да представим нову ученицу.
Рајли. Да ли би волела да устанеш и представиш...
Камера. - ... се.
И, Рајли. -Моје име је Рајли Андерсон.
Ја сам из Минесоте и сада живим овде.
Видите, њени зуби испадају. -Фуј, одвратно.
Зуби испадају. Да, навикао сам на то.
Пусти да погодим. Немамо панталоне.
Хеј, видите. Дошла је у школу без панталона.
Рекао сам! -Спремна? -Не мислим да ће ова ствар са срећом успети.
Али, ако је уплашимо... -Само ме прати.
Идемо.
Ко је то? -Шта се дешава?
Твој ред.
Забављајмо се. Плешимо.
Забава.
Радости, ово не функционише.
Не.
Туго, шта радиш? Врати се овамо.
То је само сан...
Покушавају да је пробуде. Позовите обезбеђење.
Рајли, ја сам. -Бинг Бонг?
Туго. Уништаваш овај сан.
Плашиш је. -Али, види. Ради.
Они нису део овог сна. Хватајте их.
Станите!
Промени кадар.
Ха, варање.
Пажљиво. Не можеш то да урадиш. Знам људе у штабу.
Одоше језгра.
Хајде.
Шта је ово место? -Подсвест.
То је место где су проблематични.
Осећам да ми је капа велика.
Како да уђемо?
Је л' то твоја капа? -Да, моја је.
Сигуран си? Погледај етикету. -Да, пише да је моја капа.
Чекај. Пише, моја капа? -Моја капа. -То сам ја и
написао на својој капи. -О чему причаш?
Види, имаш моју капу. -То је моја капа.
Хеј, ви. -Имате нас.
Вратите се назад. Нема бежања.
Не свиђа ми се овде. На овом месту Рајли чува најстрашније страхове.
То је броколи.
Степенице до највећих шокова.
Бакин усисивач.
Добро. Хајде.
Да ли би могла ходати тише? -Покушавам.
Шта се дешава...
Омот од бомбоне.
Бинг Бонг. -Радости?
Ту си.
То је кловн. -Ко је особа...
Имаш ли језгро сећања? -Да.
Све о чему брине, биле су бомбоне.
Идемо одавде. Хајдемо у тај воз.
Чекај. Воз није кренуо. Још увек морамо да пробудимо Рајли.
Али како?
О, не.
Хеј, Туго. Јеси ли чула за забаву коју су имали.
Да, Радости. Није ли то рођенданска забава?
Да ли си рекла рођендан?
Биће торти и поклона. -И игара и балона.
Рођендан! -Добро. Прати нас.
Ништа боље од страха да те пробуди?
То је мој рукопис. -Није. Моја капа. Ја сам то написао. -Не, ова је моја.
Којој девојчици је рођендан?
Хајде, идемо.
Успели смо.
Погоди ко је на путу ка штабу. -Ми смо.
Шта се десило? -Урадио је то поново.
Били смо у школи. И били голи. И ту је био пас.
Задња половина је... Ју је јурила.
Ту је био Бинг Бонг. -Идиоте. То је био само сан.
Ово је смешно. Не можемо више добити ни добар ноћни сан.
Време је за акцију. Глупи мама и тата.
Да нас нису преселили, ништа од овога се не би десило.
Ко је са мном?
Да. Урадимо то.
Примила је то. Нема назад.
Како ћемо стићи одавде до Минесоте?
Зашто не одемо где су слонови и изнајмимо једног.
То звучи сјајно. -Узећемо бус, глупане!
Постоји бус, који сутра одлази. Савршено.
А новац за карту. Како ћемо наћи новац?
Мамин новчаник. -О, не би... -Али, јесам. Где смо га последњи пут видели?
Не! Негде доле.
Мама и тата су нас увукли у овај хаос. Они могу платити да нас извуку.
Шта кажете на ово... Није ли лепо?
Одавде можеш да видиш све.
Види. Тамо је разумно образложење. Тамо је "дежа ву" [већ виђено].
Тамо је систем за претрагу речи. Тамо је "дежа ву".
Тамо је критичко мишљење. Тамо је "дежа ву".
И погледајте ова сећања.
То је била добра идеја.
У вези плашења Рајли да би се пробудила.
И ниси тако лоша. -Стварно?
Добар посао.
Једва чекам да вратим стару Рајли назад.
Чим стигнемо, средићу сву ову збрку.
Ово је Рајли? Тако је велика, сада. Не би стала у моју ракету.
Како ћемо стићи на Месец!?
Хокеј тим је наступао, а мама и тата су навијали.
Види је. Пуна забаве и смеха.
Волим ову. -И ја исто.
Сада схваташ. -Да.
То је био дан када су Преријски пси изгубили плеј-оф утакмицу.
Рајли је промашила победоносни шут. Осећала се грозно и хтела одустати.
Извини. Поново сам била тужна, зар не?
Знаш шта. Наставићемо да радимо на томе када се вратимо, у реду?
Добро.
Само не разумем.
Зашто је наш комби отишао чак у Тексас?
Вишеструки купац.
Па, добили смо обећање за испоруку до петог.
Опростите. Постоји ли неки начин да пожурите то?
Острво искрености?
Пази!
Хајде!
Држите се!
Пожурите. -Пређите овамо.
Вуци. -Вуци.
То је био наш пут до куће.
Изгубили смо још једно острво. Шта се дешава?
Зар ниси чула? Рајли бежи.
Шта?
Чекајте. Станите, људи.
Да ли заиста радимо ово? Ово је озбиљно.
Види. Немамо језгра сећања. Желиш ли да Рајли буде срећна?
Вратимо се у Минесоту и урадимо нешто.
Радости. Ако пожуримо, још је можемо зауставити.
Породично острво. Идемо.
Радости.
Јако је опасно. Нећемо успети на време.
Али, то је наш једини пут назад.
Повратна цев.
Можемо се вратити.
Леп дан, душо.
Видимо се после школе, мајмунче. -Волимо те.
Трчите!
Туго.
Престани.
Ти повређујеш Рајли. -Не, не. Урадила сам то поново.
Ако уђеш овде, ова језгра сећања ће постати тужна.
Жао ми је.
Рајли треба да буде срећна. -Радости?
Радости.
Радости!
Радости?
Радости!
Радости, шта то радиш? Да ли би престала, молим те?
Зар не схваташ. Заглављени смо овде.
Заборављени.
Сећаш се, језик би јој испадао док би бојила.
Могла бих да слушам њене приче цео дан.
Само сам хтела да Рајли буде срећна.
Био је то дан када су Преријски пси изгубили велику "плеј-оф" утакмицу.
Рајли је промашила победоносни шут. Осећала је се грозно.
Хтела је да одустане.
Туга.
Мама и тата. Тим.
Дошли су да нам помогну због туге.
Морамо да се вратимо.
Радости, заглављени смо овде.
Могли би бити и на другој планети.
Друга планета.
Ко је твој пријатељ, који воли да се игра?
Његова ракета ме тера да викнем "Ура"!
Ко је најбољи у сваком погледу, и овом песмом жели да каже...
Ко је твој пријатељ, који воли да се игра? Бинг Бонг.
Његова ракета ме тера да викнем "Ура"!
Упадај.
Ко је твој пријатељ, који воли да се игра? Бинг Бонг.
Његова ракета ме тера да викнем "Ура"! Бинг Бонг.
Ко је најбољи у сваком погледу, и овом песмом жели да каже...
Његова ракета ме тера да викнем "Ура"! Бинг Бонг.
Ко је најбољи у сваком погледу, и овом песмом жели да каже...
Хајде!
Хајде Радости, још једном.
Имам неки осећај овај пут.
Његова ракета ме тера да викнем "Ура"! Бинг Бонг.
Ко је најбољи у сваком погледу, и овом песмом жели да каже...
Ко је твој пријатељ, који воли да се игра? Бинг Бонг.
Гласније! Радости, певај гласније!
Успећемо.
Бинг Бонг, успели смо!
Ми... Бинг Бонг?
Бинг Бонг! -Успела си!
Иди спаси Рајли.
Води је на Месец за мене. У реду?
Покушаћу, Бинг Бонг.
Обећавам.
Кући смо!
Рајли? Рајли?
Позваћу њен мобилни.
Ово је страшно.
Чекај. Је л' то неко иде ка нама? Види. Пређимо улицу.
То је мама. Зна шта смо урадили.
Шта да радимо? -Рајли требају језгра меморије.
Наставимо.
Туго!
Туго? Туго?
Хајде, Туго. Где си?
Добро. Да сам ја туга, где би била?
Све је грозно и ноге ми не раде.
И мораш да ме вучеш унаоколо, док ја додирујем све...
О, не. Мама је поново. Шта да радимо?
Ово је лудост. Она не треба да побегне.
Хајде да избацим ову идеју из њене главе.
Туго?
Туго. -Радости?
Чекај. Туго.
Само ме пусти да одем. Рајли је боље без мене.
Врати се!
Кажете да је ваш муж одуван од стране слона.
Да ли је био са неким? -Да. И ево је!
Хеј! Враћај се овамо! -Заборави, Џејк. То је прича облака.
Туго.
Ја само чиним све горим. -Чекај.
Туго, морамо да те вратимо...
Заглавило се.
Одлично. -Шта? Како то мислиш заглавило се? -Шта сад'?
Не-не-не. Шта је ово?
Како да га зауставимо? -Знам.
Учини да се осећа уплашено. То ће учинити да се предомисли.
Брилијантно. -Знам да јесте. Уради то. -Ништа не ради. Зашто не ради?
Дај да пробам. -Чекај. Покварио си га.
Мрдај. -Пусти мене. Склони се одавде.
Не.
Људи. Не можемо учинити да се Рајли осећа било како.
Шта смо урадили?
Да ли си мислио оно што си рекао раније? -Умро бих за Рајли.
Да, да. Добро, фризурице. Време је да то докажеш.
Умро бих за Рајли. Умро бих за Рајли.
То је то. Одустајем.
Ово је лудо.
Не, не. Радости, буди позитивна.
Позитивна сам по питању тога да је ово лудо.
Сада!
За Рајли...
Радости? -Држи се.
Желео бих да је Радост овде.
То је Радост. -Склоните се.
То је упалило!? -Па, шта би ти урадила када си тако паметна?
Рећи ћу ти шта. Али си ти превише глуп да би разумео.
Шта! -Наравно, твој мали мозак је сувише збуњен.
Изгледа да ћу морати да се заглупим до твог нивоа.
Извини што не говорим моронски тако добро као и ти. Али дај да покушам.
Хвала Богу да сте се вратили.
Ствари су се заиста збркале. -Нашли смо ову идеју...
О, не.
Радости, мораш то поправити. Иди тамо.
Туго, то је на теби. -Мени? -Туга? -Туга?
Не могу, Радости. -Да, можеш.
Потребна си Рајли.
Добро.
Чекај. Стани. Желим да изађем.
У реду. Хвала вам, хоћемо.
Учитељица није ни видела Рајли цео дан. -Шта? -Шта је беше последње носила?
Не могу да верујем. -Да ли се уопште сећаш шта...
Рајли. -Ту си. Хвала Богу. -Премрли смо од бриге.
Где си била? Јако је касно.
Рајли, шта се десило? Јеси ли добро?
Знам да не желите. Али...
Недостаје ми кућа.
Недостаје ми Минесота.
Желите да будем срећна.
Али...
Желим своје старе пријатеље и хокеј тим,
желим да идем кући.
Молим вас, не будите љути.
О, душо. -Нисмо љути.
Знаш шта? И мени Минесота недостаје.
Недостаје ми шума где смо се шетали.
И двориште где си се играла.
Језеро. Где си научила да клизаш.
Дођи вамо.
Допада ми се овај нови поглед. -Острво пријатељства се проширило.
Драго ми је да су отворили пријатељски аргументални одељак.
Свиђа ми се Острво трагичних вампирских романси.
Острво моде. Сви ућутите.
Острво мушког бенда? То је само фаза.
Реците шта хоћете. Мислим да је све предивно.
У реду. Изволите. Ваша нова проширена конзола је спремна и покренута.
Супер. Надоградња.
Упс, јесам ли то ја урадио?
Добро. Људи, шта је "пубертет".
Не знам. Вероватно није важно.
Имам приступ целој библиотеци псовки.
Ова нова конзола је...
Извини. Јесам ли опет то урадио? Моја грешка. -Иду на клизање.
Када одеш тамо, буди агресивна. -Знам тата. -Не превише агресивна.
Знате, не морате да долазите на сваку утакмицу.
Шалиш се? Нећу пропустити ни једну! Напред Рогови у магли! -Напред Рајли!
Рогови... у магли... -Добро, добро. Морам да идем.
Воле нас. -Да. Мама и тата су прилично супер.
Људи, наравно да јесу. Али не смемо им то показивати.
Да. -Она воли сликање лица.
Рекао сам да је идеја одлична.
Најбоља идеја после дуго времена. -Он је сјајан тип.
За сваки случај.
Извини.
Девојчица! Девојчица!
Девојчица!
У реду... Ћао.
Хеј, Рајли.
Спремна? -Да.
У реду. Хајде да мало играмо хокеј.
У реду, Бесу. Преузми. -Дај нам тај пак или си мртав!
С' њене леве. С' њене леве! -Хајде да покушамо да не смрдимо све време.
Мама и тата гледају нашу пропаст. -Не задуго!
Прошли смо кроз много тога у последње време,
то је сигурно. Али и даље волимо нашу девојчицу.
Има сјајне нове пријатеље и сјајну нову кућу.
Ствари не могу бити боље. После свега, Рајли има 12.
Шта може да се деси?
Ко може да ми каже које године је основан Сан Франциско.
Неко? Џордане?
Колико још овога? -Још 5 месеци, 2 недеље и 4 дана до летњег распуста.
Онда се опуштамо на Бахамима са знаш ким.
Дођи. Лети са мном, гаћиња.
Леп дан желим. -У вези чега смо љути?
Не знам. У вези чега год је и Трој љут. -У вези чега је Трој љут?
Не знам. -Не знам.
Знам, рећи ћу јој.
Ми смо тотална превара. Да ли мислите да могу да виде кроз нас?
Наравно да не. Имамо сенку за очи. -Бити кул је тако исцрпљујуће.
Којој девојчици је рођендан?
Здраво?
Шест година драмске школе за ово.
Шта? -Идемо. -Видите. Ово је добро. Ово је лепо.
Само треба да одемо на наше срећно место.
Осећам храну.
Човек има храну. -Узми храну.
Превод и обрада: ПРАВА И ПРЕВОДИ Ћирилица: Срба