www.титлови.ком
Иза јалове обале Мртвог мора
живео је древни народ Јебусити.
Пре пар хиљада година, на великом стеновитом тлу,
богослужили су Шалему, богу залазећег сунца.
Град је такође познат као место Шалема.
Јерусалим.
ЈЕРУСАЛИМ
Временом је овај град постао капија три велике религије.
А уједно и комад земље због ког се највише ратовало у историји.
Многи су веровали да је он центар света.
Европа - Јерусалим - Азија Африка
Јерусалим
Окружен зидом у самом срцу Јерусалима
данас је Стари град мозаик култура и веровања.
Овде су Јевреји, хришћани и муслимани живели једни поред других,
али у засебним четвртима града.
Свако у Јерусалиму има своју омиљену капију, моја је Дамаск-капија.
Кад прођете кроз Дамаск-капију, ви сте у муслиманској, мојој четврти.
Ово је мој део Јерусалима.
На арапском Јерусалим зовемо, ал-Кудс, што значи Свети град.
Овде такође људи иду на посао, купују намирнице.
У коме се деца играју и похађају школу.
За мене је Јерусалим више од града.
Његова лепота и дух представљају моју религију.
Али изнад свега, он је део моје породице.
Већина људи ме не сматра муслиманком.
Све до тренутка кад одем у џамију с марамом на глави, то их изненади.
Али Јерусалим је пун изненађења.
Двапут недељно, у јеврејској четврти се одржава церемонија.
За дечаке, то је Бар мицва. А за девојчице, то је Бат мицва.
То је церемонија обележавања пунолетства.
Јевреји долазе у Јерусалим из многих земаља света.
На пример, моја породица. Мајка ми је из Париза.
Њени родитељи су из Туниса. Породица мога оца је из Пољске.
Без обзира одакле долазимо, корени свих нас су овде.
Понекад имам осећај да ходам по истом камењу као и моји преци.
Од библијског времена имамо посебну реч за повратак Јевреја у обећану земљу.
Појам Алија, означава одлазак на свето место.
А за нас, Јевреје, нема светијег места од Јерусалима.
За мене, у Јерусалим је најбоље доћи за Васкрс.
Васкрс почиње поворком на Цвети, која се спушта низ Маслинову гору.
Обележавајући дан Христовог уласка у Јерусалим.
Сваке године, ја и мој брат Џорџ учествујемо у поворци Цвети.
Током које упознамо људе из целог света.
Већина људи Васкрс повезују са зечевима, јајима и декорацијама,
али овде га славимо као пре 2000 година.
Обележавамо Исусово страдање, корак по корак, сваког Васкрса.
У хришћанској четврти имамо Етиопљане, православне Грке,
католике, Копте, Сиријце, свака заједница слави Васкрс на свој начин.
Одмах до хришћанске четврти, налази се јерменска четврт.
И они славе Васкрс у својој цркви.
Стари град је мали, комуникација између четири четврти је слаба.
Иако сви живимо близу, мало знамо једни о другима.
Мањи од квадратне миље,
Јерусалимски Стари град поседује нека од најсветијих места у свету.
За Јевреје, хришћане и муслимане.
Како то пола људи на Земљи долази да се моли на истом малом простору?
Јерусалим је раскрсница између Африке, Азије и Европе.
Регија позната као колевка цивилизације.
Прве империје су овде освануле пре 5000 година.
Кад су се појавиле велике силе, земља око Јерусалима
постала је поприште сталних сукоба.
Свака цивилизација је оставила свој траг овде.
Римљани су изградили велике лучке градове на Средоземном мору.
На гробовима библијских пророка, муслимани изградише џамије.
На висоравни изнад Мртвог мора, краљ Ирод Велики сагради Масаду.
Планинско утврђење где су јеврејски побуњеници
пружили последњи отпор римској војсци.
У Јудејској пустињи, први хришћани изградише манастире на удаљеном месту.
Неки од њих су и дан данас насељени.
Освајан више од 40 пута, Јерусалим је саздан од више градова.
Сваки је изграђен на рушевинама претходног.
И већина њих лежи и даље испод наших ногу.
Замислите да сте детектив
и покушавате да решите мистерију на основу прикупљених доказа.
Тако раде и археолози, само што ми прикупљамо историјске доказе.
Једна од ствари која Јерусалим чини одличним местом за рад
су слојеви наслагани један на други
и тако 5000 година у далеку прошлост, до првих становника,
Библијских Јебусита, затим преко Израиљаца
до римског периода, до крсташа па све до данашњег дана.
Разумети древни Јерусалим је попут слагања огромне слагалице.
У којој нам фале многи делови, а ми не знамо како првобитна слика изгледа.
Све што ископамо из земље је нови део те слагалице.
Јерусалим је смештен у региону
који нам је пружио нека невероватна археолошка открића.
Једно од најспектакуларнијих открића су Кумрански списи,
који су написани пре више од 2000 година.
Они су најстарије копије Хебрејске Библије.
Дубоко у земљи, пронашли смо најраније остатке
људи који су живели на овој земљи.
Шта привлачи људе да дођу у Јерусалим?
Да ли је то изоловани, сиромашни планински град.
Одговор је једноставан, вода.
У срцу древног града Јерусалима
је извор у коме слатка вода извире током целе године.
Становници су направили тунел кроз стене да дођу до воде.
Осим воде, Јерусалим је важан због још једног разлога.
То је поглед с врха планине с ког се види цео град.
Велика камена површина где се верује да су се Јебусити
молили богу залазећег сунца.
По јеврејској традицији, то је камен темељац на коме је свет изграђен.
На коме су неке важне библијске приче настале.
Аврам се припремао да жртвује сина ради вере.
Краљ Давид је донео Заветни ковчег.
И краљ Соломон је изградио први храм, посвећен Богу.
Након што су Вавилонци уништили храм,
вера је опстала, у Библији је записано
да је Јерусалим најближе место Богу на Земљи.
Мој деда је дошао у Јерусалим када је имао 12 година, 1936.
Зато што је његов отац осетио да се нешто лоше спрема.
Сва његова фамилија је остала у Пољској,
и они су нестали током холокауста.
Спровео је истраживање о сваком месту у Старом граду,
чак је написао и седам књига о Јерусалиму.
Сада у својим 90-им, он и даље сваког дана научи нешто ново о Јерусалиму.
Мислим да му је то највећа љубав. Након његове жене, али...
Део своје љубави према Јерусалиму пренео је на породицу, на мене.
Постоји гробница на Маслиновој гори, добила је име по пророку Захарији.
Одатле презиме моје породице потиче.
Захарији је видео уништавање Јерусалима пре 2000 година.
Прорекао је да ће се једног дана јеврејски народ вратити у домовину.
На крају наших најсветијих празника, Јом Кипура и Пасхе.
ми певамо: "И следеће године у Јерусалиму."
Стотинама година, то је био јеврејски сан, да се врате у Јерусалим.
И ја имам прилику да живим у тим сновима.
Осећам велику моћ и енергију коју поседује ово место.
Имам традицију, да на сваки рођендан дођем овде
запишем молитву на папир и убацим је у пукотину на зиду.
Ми верујемо да све молитве прођу кроз зид и оду Богу.
Јевреји се генерацијама моле код Зида плача једног од четири зида
који су потпора каменој висоравни
где је пре 2000 година, краљ Ирод Велики обновио храм
који се може упоредити са египатским пирамидама.
Када је Ирод обновио храм, платформу је окружио великим зидом.
Сада док обилазимо југозападни угао овог зида
погледајте какво је џиновско камење уграђено у зид.
Запитајте се, како су ово велико камење уградили овде
без модерних машина које данас имамо?
Користећи писане записе задњих археолошких истраживања
можемо да замислимо како је Други храм изгледао у пуном сјају.
Данас, дуго након што је Други храм уништила римска војска
Јевреји оплакују свој губитак на зиду
који му је некад био најближи, Зиду плача.
Пре више стотина година
моја породица је дошла из Грчке и Италије да види Свету земљу, и остала.
Породица моје мајке, живи овде у Исусовом родном месту Витлејему.
На Васкрс, сви се окупљамо испред цркве Христовог рођења.
Понекад певам и у црквеном хору.
Вековима, хришћански ходочасници су пратили Исусов пут
од његовог рођења у Витлејему, до његове смрти у Јерусалиму.
Ишли су уз реку Јордан, где многи верују да је био крштен,
док није видео Галилејско море.
Према јеванђељу, своју службу је почео у селу Капернаум
где је приповедао у синагоги.
На овим обалама, хришћани верују да је овде дао најпознатије проповеди
и пронашао следбенике у локалним рибарима.
У Новом завету, пише да је ухапшен овде,
у Гециманском врту, а затим осуђен на смрт.
На Велики петак хиљаде ходочасника хода Путем суза.
По предању, туда је Исус прошао на путу до свог распећа.
Поворка се завршава у Храму Васкрсења Христовог.
Ова црква је за мене посебна.
Понекад сретнем људе који су целог живота сањали да дођу овамо.
Схватила сам колико сам срећна што живим у Јерусалиму.
У цркву могу да дођем кад год пожелим да пипнем камен с Голготе.
Ту је Исус умро разапет на крсту.
И посетим гробницу у којој почива, из које је после три дана васкрснуо.
Да би разумели зашто многи верују да је Исус овде разапет и сахрањен.
Морамо отићи испод земље.
Дубоко испод цркве, археолози су пронашли древне графите.
Нацртан брод ходочасника с натписом на латинском:
"О, Боже, дошли смо."
Датира од пре 1700 година, указује на то да су хришћани богослужили овде
чак и пре него што је црква саграђена.
У другом делу цркве су древне гробнице унутар планине Голготе.
Многи археолози верују да је овде било јеврејско гробље у време Исуса.
Ове гробнице у Голготи су касније постале најважнија хришћанска црква,
Црква Васкрсења Христовог.
Археолози не могу доказати да је Исус овде сахрањен.
То остаје питање вере.
Моја породица има дубоке корене у Јерусалиму. Овде смо стотинама година.
Волимо да причамо о породичној историји посебно током месеца Рамазана.
Цела породица се окупља током ифтара.
Током Рамазана се људи такмиче ко ће лепше да украси своју улицу.
И ко ће приредити велелепнију параду.
За муслимане, Јерусалим је град пророка, Аврама, Давида и Исуса.
Муслимани верују да је задњи пророк био Мухамед.
Који је кренуо једне ноћи на чудесно путовање од Меке до Јерусалима.
Ту је се мердевинама од светлости попео на небо.
Више од 1000 година, муслимани везују ноћно путовање пророка Мухамеда
са Златном куполом и џамијом на јужном крају.
Када одете до џамије, оставите сву буку и људе иза себе.
Изађете на широки простор испуњен птицама и дрвећем.
Имате осећај као да сте у другом свету.
Од свих грађевина у Јерусалиму, мени је најлепша Купола на стени.
Златну куполу која је саграђена на стени, зовемо и Омарова џамија,
и одатле је пророк Мухамед, мир био са њим,
отишао на небо и водио све пророке у молитви.
Изграђена пре 1300 година,
Златна купола је међу најстаријим исламским споменицима у свету.
Али зашто је овде саграђена, изнад Зида плача?
Зашто муслимани ово место сматрају капијом ка Алаху?
Најстарија пронађена мапа Јерусалима икад откривена
показује да су муслимани дошли као освајачи у 7. веку.
Нашли су хришћански град, којом је управљала Црква Васкрсења Христовог.
Пише да су их хришћани позвали у цркву да се моле
али они су затражили да се моле на каменој платформи
и да тамо буде њихова богомоља.
То је била напуштена површина, испуњена смећем.
Када су је очистили, открили су оно за чиме су трагали.
Велику стену која је у средишту јерусалимских светих прича.
Данас, Златна купола чува древни камен,
у коме се верује да су Јебусити богослужили, на коме је храм стајао,
одатле се пророк Мухамед попео на небо.
У суботу пред Васкрс, православни хришћани славе Христово васкрсење.
Призива се благодатни огањ, један од најстаријих обреда у хришћанству.
На велике јеврејске светковине,
Јевреји се окупљају код Зида плача за рабинов благослов,
Кажу да је исти благослов давао и рабин у синагоги пре 3000 година.
У завршним данима Рамазана,
Муслимани верују да се небо отвара и да ће им молитве бити услишене.
Када сам дошла у Стари град, видела сам хришћане и муслимане.
Занимао ме њихов поглед на Јерусалим.
Занимало ме је да ли се они интересују за моју заједницу, мој живот.
Свака религија има своје претпоставке, сматрамо да се толико разликујемо.
Али имамо више заједничког него што мислимо.
Ми живимо на малом простору, који волимо. Сви волимо Јерусалим.
Надам се да ћемо једног дана скупити храбрости
да упознамо комшије које живе до нас.
Можда нећемо још. Али једног дана хоћемо.
Јевреји, хришћани и муслимани, често се сукобљавају.
Ипак, они деле наслеђе и љубав према земљи која негује њихову веру.
То нигде није очигледније, него овде у Јерусалиму.
Овај град на брду спаја све наде света.
Ћирилица: Срба