Hatéves koromban egy őserdőről szóló könyvben láttam egy képet.
A könyvben ez állt: "Az óriáskígyó egészben, rágás nélkül nyeli le zsákmányát."
Akkoriban sokat tűnődtem ezen. Majd megrajzoltam első rajzomat.
Remekművemet megmutattam a felnőtteknek, és megkérdeztem őket, nem félnek-e.
Félni? Ugyan miért kellene félni egy kalaptól?
Fölnőttek... semmit sem értenek meg maguktól.
Ezért lerajzoltam máshogy.
- Látom. Inkább foglalkozz számtannal. - Történelemmel. Nyelvtannal.
Megfogadtam a tanácsukat, és felnőttem.
El is felejtettem, milyen gyereknek lenni.
De aztán csodálatos dolog történt.
A KIS HERCEG
Mindig meg akartam osztani valakivel a történetem, de...
nem is tudom... Azt hiszem, ez a világ túlságosan felnőtt.
Jó reggelt!
A komoly dolgokra való tekintettel számokat számoltak meg és számoltak újra.
Rekordmennyiségű számjegyet írtak föl egy-egy papirosra,
vittek a bankba, és zártak be kulcsokkal fiókokba.
Egyenes hát.
Erősen koncentrál.
Figyel. Keveset pislog.
Figyel. Váratlan dicséret.
Elfogad és megköszön.
Mosolyogj hozzá. Mutasd a fogad.
Ne annyira. Jó.
Jól van. Ha hihetünk a statisztikának, amennyiben a bizottság elégedett veled,
- csak egy kérdést tesz fel. - A nagy kérdést.
- Miért érdemli meg, hogy felvegyük? - Egy, kettő, három.
Három okból kifolyólag érdemlem meg.
Nulla-egy-hét.
Menj!
- Átnéztük a jelentkezési lapját. Szép. - Köszönöm.
- Az értékelései is jók. - Köszönöm.
Olvastuk az esszéjét. "A nulla átalakító ereje az összegsorban".
És a folytatást: "A nulla nem semmi"-t.
Jól felkészült, meg vagyunk elégedve.
- Csak egy kérdésre kell felelnie. - A nagy kérdés!
"Miért érdemli meg, hogy felvegyük?"
Mi szeretne lenni, amikor felnő?
Egy, kettő, három.
Három okból kifolyólag érdemlem meg.
Egy: mint a Werth, kreatív vagyok. Kettő: mint a Werth, komoly vagyok.
Három: mint a Werth...
A rendületlen...
- Elég, elég! - ...tudás... ágyam...
Köszönöm.
Szívem!
MI LESZEL, HA FELNŐSZ? HASZNOS
Úgy tűnik, más lett a nagy kérdés.
- Ne haragudj, mama. - Ugyan már! Tovább kell lépnünk a B tervre.
Azt mondtad, a B terv lehetetlen! Ezért maradtunk az A tervnél.
A B terv lett az új A terv. Haladnunk kell előre!
Környék beazonosítása: kész.
Ha találunk itt egy házat, amit ki tudunk űzetni, fel kell venniük.
ELADÓ HÁZ, ÁRCSÖKKENÉS
Kész. Kész. Kész.
A kamionunk kész.
A NYÁRI SZÜNET ELSŐ NAPJA
A komoly és értelmes ember feladata bridzsről meg golfról értekezni...
Sikerült! Most már fel kell hogy vegyenek, ha akarják ha nem!
Mindegy, hogy a vulkán kialudt-e, vagy működik...
Az ember sosem érzi jól magát ott, ahol éppen van.
Az új otthonunk: kész.
Ugye van C terv is?
Vésd az eszedbe: e miatt kaphattuk meg ezt a házat.
És ez a jövőd biztosítéka.
Mami?
Megérdemlem, hogy felvegyenek az akadémiára?
Nyárvégére mindenképpen, mert megterveztem mindent.
Épp időben.
- Úgy hívom, életterv. - Életterv?
Életterv. Nem bízunk semmit a véletlenre.
Itt van minden. Fentről lefelé, balról jobbra. Nézzük meg közelebbről.
Beosztottam az óráidat, a napjaidat, a heteidet,
a hónapjaidat, az éveidet, az egész életedet!
Az egészet. Érted?
Még a szülinapi ajándékaidhoz is van grafikon.
Jön a 9. szülinapod. Mikroszkóp. Tökéletes egy Werth-növendéknek
- Már be is csomagoltam. - Nahát! - Igen! Nahát!
De most erre a pontra kell koncentrálnod.
Az első napodra az új suliban.
53 napod van felkészülni, ami nem tűnik soknak,
amíg ezt le nem bontod 1272 órára
vagy 76 320 percre. Csak ekkor látod, mennyit tanulhatsz addig.
Az óráid és perceid kihasználásában segít majd eL
Mert lássuk be... végül egyes-egyedül leszel.
Egyes-egyedül.
- Úgyhogy nem hibázhatunk újra, mint az interjún. - Jó.
- Fantasztikus felnőtt lesz belőled. - Kösz, mama.
Bárcsak maradhatnék, de vár a Davis-vizsgálat. Megint.
A Miller-tévedés Kelly-számai még problémásak és Fines is megneszelte,
- mire Logan bepánikolt, Fisher meg a kisujját se mozdítja. - Logan.
- Szóval be kell mennem... - Hogy mindent helyrepofozz
Nem tudom, sikerülhet-e.
Ha valaki képes rá, az te vagy. Menj csak! Nekem itt az életterv.
Te vagy az én alelnököm.
Hát jó.
Benzin?
Ne, ne, ne, ne, ne!
Az a nyüves csavar. Meg kellett volna húzni, mielőtt beindítom.
Itthon vannak?
Csavarok.
Jobban ügyelhetnék. Ezt az ostoba hibát!
Eddig nem hittem el, hogy van egy repülőgépe.
Az öreg már évekkel ezelőtt "elszállt".
Örülök hogy nem a szomszédunk.
Vettem.
Üdvözletem.
Mi szél hozta erre, biztos úr? Szomszéd!
Épp belemerültem egy parti bridzsbe. Játszik?
Uram, tényleg újra beindította a repülőt?
Igen. Beindítottam. És rettentően sajnálom.
Azt hiszem, komoly kárt okoztam a szomszéd házban.
- Most bevisz? - Inkább kihagyom.
Várjon!
- Itt kell lennie valahol! - Tessék?
Megvan!
Uram.
- Szia! Megjöttem! Hoztam kínait! - Mama?
- Szia. - Szia.
- Honnan van ez a pénz? - A szomszéd bácsitól. - Hogy?
Igazából a rendőr "adta nekem".
Hogy?
Miféle eszement tart otthon repülőt? És mi az ördögért indítja be?
Biztosan jól vagy?
- Fel kell hívni a biztosítót. - Megvolt.
- Jelenteni kell a rendőrségnek. - Kész. két példányban.
- Fotódokumentáció? - Házon belül és kívül. A fény lehetett volna jobb.
Nem olyan vészes.
- Reggel hívunk egy szerelőt. És elfelejtjük azt a vénembert. - Igenis.
A ma esti komoly dolgok közé tartozik kétszer is összefoglalni
a mai tőzsdei eseményeket, részletesen megvizsgálva a nap fontos adatait...
12+3=15.
15+7=22. 22+6=28.
26+5=31. Tehát összesen 501 622 731.
"Hol volt, hol nem volt, volt egyszer egy kis herceg,
aki egy parányi bolygócskán lakott, amely alig volt nagyobb nála...
- Szeretett volna egy... barátot?" - Neked is jól jönne egy barát!
Nem! Itt vagyok! Idefent! Igen, itt! Hahó!
Bocsáss meg! Az még csak a mese eleje! Nem érdekes! Úgyse érti soha senki!
Akkor szervusz! Még találkozunk. Talán.
Iszonyatos zajt csapott, visszhangzott tőle minden,
úgyhogy négy hibát is ejtettem a számadásomban.
- Ebédidőben... - Berolnizom a pénzt.
PARDON
"Hol volt, hol nem volt, volt egyszer egy kis herceg,
aki egy parányi bolygócskán lakott, amely alig volt nagyobb nála,
és szeretett volna egy barátot."
"Így éltem magányosan, anélkül hogy bárkivel szót érthettem volna,
ezért megtanultam repülőgépet vezetni."
Nagyjából az egész világot berepültem.
Mígnem egyszer kényszerleszállást kellett végeznem a Szaharában.
Légy szíves, rajzolj nekem egy bárányt!
Rajzolj egy bárányt!
Ha valami lenyűgözően rejtélyes, az ember kénytelen engedelmeskedni.
- Rajzolni? Én nem tudok rajzolni. - Annyi baj legyen.
Az első rajzolt bárányom túl beteges volt.
A második sem nyerte el a tetszését.
Ez nem bárány, hanem kos. Ennek szarva van.
- A következő pedig... - Nagyon öreg.
Nekem olyan bárány kell, amelyik sokáig él.
Szóval ezt rajzoltam.
Benne van a bárány, amit akarsz.
Ez az! Éppen így akartam!
Sok fű kell ennek a báránynak? Mert nálam odahaza minden olyan kicsi.
Biztosan elég lesz neki kevés fű is. Egészen kicsi bárány.
Nem is olyan kicsi. Nézd! Végre elaludt!
Nahát!
Hahó!
Pillanat. Ne mozdulj.
Bizony.
Mindjárt leér.
Azta!
Csak vissza akartam adni a rajzát.
- Nem tetszett? - De, tetszett.
- Nem túl jó. ugye? . De, nagyon szép.
A mesét is elolvastam. Figyelmesen. De szerintem kicsit fura.
- Fura? - Vagyis izgalmas meg érdekes...
- De van egy kis problémám a tényekkel. - Kérdésed van?
Nem akarok illetlen lenni. Szabad?
Illetlennek lenni? Persze. Kérdezz csak!
Először is: mit keresett a kissrác a sivatagban? Ez tökre fura.
Senki sem bírja sokáig a sivatagban víz meg kaja nélkül.
Hol vannak a szülei? Nem is jár iskolába?
És tényleg odafent él? Tanultam asztronómiát, és nincs rá bizonyíték,
van-e élet vagy gyerek más bolygókon.
Hacsak tényleg nem egy csillagról jött, ami elég valószerűtlen.
Az nem csillag, hanem kisbolygó. A B-612-es kisbolygó.
Azokat még nem vettük.
Egy bárányt szeretett volna. Ez a tény igazolja a létezését. Nem gondolod?
Pillanat, mindjárt keresek neked még egy rajzot.
Azta!
- Elég tűzveszélyes ez a sok holmi. - Ez még sose jutott eszembe.
Honnan van ez a sok minden?
Hát, az ember az élete során mindenfélét összeszed.
- Van is egy elnevezés. - Gyűjtő? - Gyűjtögető. Gyűjtögető.
Az vagyok: gyűjtögető. Kényszeres gyűjtögető. Igen.
- Mi a neved, kis rókám? - Ó, nem tud felelni.
Kellene már szájat varrnom neki.
- Jól tetszik lenni? - Hát persze. Néha így járok.
Csak egy pillanat. Amikor utoljára ez történt, három napig hevertem itt.
- Három napig? - Nem érdekes.
Ezért tartok mindig egy szendvicset a zsebemben.
- Kérsz egy harit? Párizsis. - Azt hiszem, allergiás vagyok rá.
Igen, ez párizsis.
Tiszta éjszakánk lesz!
Előbújnak a csillagok.
A kis herceg is nagyon szerette a naplementéket.
- Egyszer negyvenhármat látott belőlük. - Tessék?
A bolygója miatt. Olyan parányi volt,
hogy csak odébb húzta a székét, és újra naplementét látott.
De a kisbolygóknak hátulütőik is vannak.
Bárányra volt szüksége, aki megeszi a majomkenyérfa-hajtásokat.
- Majomkenyérfa? - Igen. Komisz egy fa.
A kis herceg mindennap kigyomlálta a hajtásokat, nehogy megnőjenek.
- Ha későn avatkozik be az ember... - Végzetes lehet.
Szerencsére azonban vannak jó magvak is.
Egy szép napon egy magocska, a jó ég tudja, honnét került oda,
ismeretlen hajtást hozott.
Csodálatos tünemény lesz belőled. Biztosan tudom.
Nahát! Milyen szépséges vagy!
Még szinte föl sem ébredtem. Elnézést, meg se fésülködtem.
- Tökéletes vagy. - Ugye?
És épp egyszerre születtem a nappal.
És azzal megnézték az első napkeltéjüket.
Majd az első napnyugtájukat.
Nagyon hideg van itt nálad.
Volnál szíves gondoskodni a szükségleteimről?
A rózsa mindjárt az elején zaklatni kezdte hiúságával.
Nincs véletlenül valamilyen szélfogód? És esténként tégy majd bura alá.
Üvegbura alá. A szükségleteim. A szépségem. A szélfogóm.
Kárvolt, mert azért szerették egymást.
De ilyen fiatalon még nemigen tudták, hogyan szeressenek.
Kételyek gyötörték de megszökött.
Hát igen, szeretlek. Te persze nem is sejtetted, ebben én vagyok a hibás.
Kérlek ne haragudj rám!
Ott hagyta? Egyedül? És hová ment?
Akkor még sejtelme se volt róla.
- De ez csak a rózsához visszavezető út kezdete volt. - Tényleg?
Igen. Oda süss! Csillagos az ég.
Azta!
Milyen fényesek!
És tengernyi sok van belőlük
És jobb napokon, ha nagyon ügyelek, hallom, ahogy ő odafent kacag.
Jaj ne! Mennem kell!
Szívem! Merre vagy?!
- Ó, szia! - Rendetlen az asztalod. Elvégezted a mai feladataidat?
- Nem igazán. - Nem? Akkor mit csináltál?
Sokat olvastam. És lett egy barátom.
Barátod?
Nem, nem, nem, nem.
Nem.
Talán...
Igen! Jól van.
BARÁT
Ha szorgalmasan tanulsz. és követed az élettervet,
játszhatsz az új barátoddal.
Jövő nyáron. Csütörtökönként. Egytől fél kettőig. Rendben?
Kedves lány lehet.
A kis herceg azzal kezdte, hogy sorra látogatta a 325-ös, 326-es, 327-es,
328-as, 329-es, 330-as, 331-es kisbolygókat...
Hohó! Itt egy alattvaló. Gyere közelebb!
- Fölséged min uralkodik? - Hát mindenen!
- A csillagok szót fogadnak? - Természetesen.
Semmi fegyelmezetlenséget nem tűrök.
Úgy szeretnék naplementét látni! A rózsámra emlékeztetne.
Parancsolja a napnak, hogy menjen le!
Meg fogod kapni a naplementédet. Követelni fogom.
- De várok hogy kedvezőek legyenek a körülmények. - És az mikor lesz?
Nos, hogy mikor lesz. Körülbelül...
Hogy mikor is? Ma este hét óra negyven perc körül.
Jó napot!
Fura kalapja van uraságodnak.
Valójában arra kell, hogy köszönjek. Hogy megemeljem.
Amikor ünnepelnek engem.
Tapsolj nekem!
Köszönöm! Köszönöm!
Látod?
Te tényleg nagyon csodálsz engem, ugye?
Nem én vagyok a legszebb, a legjobban öltözött, a leggazdagabb,
a legokosabb ezen a bolygón?
Hiszen egyedül vagy a bolygódon.
Azért mégiscsak tedd meg. Azért mégiscsak csodálj. Kérlek.
Birtoklom a csillagokat. Kezelem őket. Megszámolom, majd újraszámolom őket.
- De mire jó neked mindez? - Mindez arra jó, hogy gazdag legyek!
És mire jó a gazdagságod?
Arra, hogy más csillagokat is megvehessek.
És mindenre, ami csak eszedbe jut.
Szó, ami szó: a felnőttek nagyon-nagyon furcsák.
És kész! És kész! És kész!
Kész. Kész.
Kész. kész, kész, kész, kész!
Szó, ami szó: a felnőttek nagyon-nagyon...
nagyon furcsák.
Jócskán akadt dolgom a felnőttekkel.
Közelről láthattam őket, és nem lett jobb a véleményem.
- Azt hiszem, már nincs is kedvem felnőni. - Nem a felnőtté válás a gond, a felejtés.
Felejteni meg pláne nem akarok.
Nekem sikerült úgy fölnőnöm, hogy megmaradt bennem a kis herceg.
Jó estét!
- Jó estét. - Melyik bolygóra estem? - A Földre. Afrikába.
Nincs itt senki? A sivatagban egyedül van az ember.
Nem kevésbé az emberek között.
Elég furcsa jószág vagy. Olyan vékony, mint az ujjam.
De bármilyen király ujjánál hatalmasabb.
Hiszen lábad sincs, így utazni sem vagy képes.
Nincs az a hajó, amely messzebbre vihet, mint én.
Ha majd visszavágysz a bolygód ra, segíthetek rajtad.
Azt hiszem, értelek.
Nagyon jó! Próbáld meg azt a bal oldalit!
- Úgy félek! - Ez érthető. Tényleg félelmetes.
Mit gondolsz. miért téged küldtelek?
Mindjárt ott vagy, pár lépés.
Nyúlj oda! Kapd el!
- Elkaptam! - Nagyon jó! Sikerült!
Hát, ez duplán félelmetes volt.
Triplán félelmetes.
- Ezt amputálni kell. - Hogy?
- Így már jobb, nem? - De.
Egy szép napon, miután a kis herceg sokáig vándorolt
homokon, sziklákon, havon keresztül, megjelent a róka.
Gyere,játssz velem!
- Nem játszhatom veled. Nem vagyok megszelídítve. - Az mit jelent?
Azt jelenti: kapcsolatokat teremteni.
Számomra nem vagy más, mint egy ugyanolyan kisfiú,
mint a többi száz- meg százezer. És szükségem sincs rád.
Ahogyan neked sincs énrám.
Számodra én is csak ugyanolyan róka vagyok mint a többi száz- meg százezer.
De ha megszelídítesz szükségünk lesz egymásra.
Kukucs!
Ide nézz! Mondd, hogy sajt!
Egyetlen leszel számomra a világon. Es én is egyetlen leszek a te számodra.
- Kik vagytok? - Rózsák vagyunk.
Nincs, csak egy közönséges rózsám?
De nekem azt mesélte, sehol a világon nincsen párja.
Ő nem közönséges rózsa, hanem a te rózsád.
Az idő, amit reá vesztegettél: az teszi olyan fontossá a rózsádat.
- Az én rózsám. - Térj vissza hozzá.
Jaj ne! Most sírni fogsz?
Akkor semmit sem nyertél a megszelídítéssel.
Ajándékul elárulok neked egy titkot.
Jól csak a szívével lát az ember.
Ami igazán lényeges, az a szemnek láthatatlan.
Akkor nem is maradnak együtt?
Dehogynem.
A róka a szívével mindig láthatja a kis herceget.
- Ha erre képes vagy, nem leszel magányos többé. - Értem.
De nem vagyok magányos. Itt van nekem maga.
Ó! Szerencsés vagyok.
Már azt hittem, sose találok olyat, aki kíváncsi a mesémre.
Erre jöttél te. Épp időben.
Pillanat.
Hogy érti. hogy épp időben?
Egyszer mindenki búcsút int. Előbb vagy utóbb.
Elutazik?
Mi lesz. ha sikerül beindítanom a repülőmet?
Akkor eljön számomra az idő, hogy elutazzam a kis herceghez.
De neki ott van a rózsája. Nekem van szükségem magára.
Nem vagy éhes]
Tudok egy helyet, ahol a szülinapodon ingyen adják a palacsintát.
- De az csak két hét múlva lesz. - Azt ők nem tudják.
Olyan, mint repülőt vezetni.
- Mint amilyet összetört? - Pontosan.
Jaj! Ne már!
Álljon félre!
- Nincs még jogosítványod? - Nincs.
- Tanulóengedélyed? - Nincs! - Hány éves vagy? Biztos úr!
- Látom, beindította a kocsiját. Megint. - Igen.
Jó napot, biztos úr. Megengedi, hogy közbeszóljak?
Tudta, hogy szülinapom van?
- Mama, meg tudom... - Várj meg odabent. - De... - Gyerünk!
Sajnálom, hogy ide kellett hívnom. Állítólag palacsintázni mentek.
- Szeretne beszélni vele? - Igen! Igen!
Jaj ne! Ne, ne, ne!
Róka úr!
Eszerint itt még ágyban vagy. Alszol. És tegnap van.
A "barátodnak" van egyáltalán jogosítványa? Miért is lenne?
Elvették, amikor negyedszerre hajtott ki a kútról a töltőpisztollyal a kocsiban!
- Meghalhattál volna! - Mama, megmagyarázom.
Nem, nem. Hazudtál nekem, hazudtál annak a rendőrnek.
És mielőtt elfelejtem: Isten éltessen!
- Még az élettervednek is sikerült hazudnod! - Ennek?
Ez csak egy tábla. Néha úgy érzem, jobban érdekel, mint én.
Nem igaz. Ugyanannyira érdekel, amennyire te. Ez te vagy.
Ez az életed, és egyedül nekem kell vállalnom érte a felelősséget.
Ez a te elképzelésed az életemről. Nem az enyém.
- Ha néha itthon lennél, észrevennéd. - Jól tudod, miért dolgozom keményen.
Most olyan vagy, mint apa. Nem érsz rá, folyton hajtasz.
Mikor tűnsz el te is végleg?
"Aznap reggeli szökéséhez, azt hiszem, a vadmadarak húzását használta föl."
Mama, ne!
Na jó, elég ebből a butaságból. Két heted van, hogy a lényegre koncentrálj.
De mama!
SZERETETTEL: APA
Keressünk egy kutat!
A csillagok arról szépek, hogy van rajtuk egy láthatatlan virág.
A sivatagot az teszi széppé, hogy valahol egy kutat rejt.
Néztem a holdvilágban ezt a sápadt homlokot, ezt a csukott szempárt,
ezeket a szélben meg-megrezdültő aranyfürtöket,
és azt gondoltam: "Amit látok, az csupán a kéreg.
Ami a legfontosabb, az láthatatlan."
Hajnalban rábukkantunk a kútra.
Nálatok az emberek ötezer rózsát nevelnek.
Mégse találják meg, amit keresnek.
Pedig akár megtalálhatnák egyetlen rózsában vagy egy korty vízben.
Jó, csigavér!
- Keressünk egy kutat! - Nem. Nem, ügyelj!
A múltkor óriási hibát követtem el. Többé nem jöhetsz át hozzám.
- Sebaj, ez az utolsó alkalom. - Hogy? - Indítsuk be a repcsit!
Ha maguk találtak kutat a sivatagban, megtaláljuk a kis herceget is.
Ő majd segít nekünk.
- Kislány, várj! Nem repülhetünk el. - Igaz.
- Előbb megjavítjuk a szárnyat. - Nem, nem. Sajnálom, de...
Ha eljön az ideje, hogy útra keljek egyedül kell mennem.
De nem leszek útban. És nem foglalok el sok helyet a gépben!
Ne menjen el nélkülem.
Ideje, hogy elmeséljem a történet végét.
Este befejeztem a gépem javítását, és a kis herceg keresésére indultam.
Ma éjszaka ott leszek. Csak várj rám! Biztos nem fogok sokáig szenvedni?
- És lelőtte? - Nem, mivel eltűnt a kövek közt.
- Mi történt?! - Valahonnan tudta, hogy megjavult a gépem.
Én is hazamegyek ma. De az sokkal messzebb van, és sokkalta nehezebb.
Félek is tőle.
- Szörnyű, hogy nem hallom többé a nevetésed. - Adok egy ajándékot.
Én ott lakom majd valamelyik csillagon. És ott nevetek majd valamelyiken.
Így ha éjszakánként fölnézel az égre, olyan lesz. mintha minden csillag nevetne.
Ma éjszaka ne gyere el.
Ugye nem engedte el? Ahhoz a kígyóhoz.
Nem tehettem mást. Eljött a búcsú ideje.
Ugye érted? Nagyon messze van. Nem vihetem magammal ezt a testet.
Olyan lesz. mint egy levetett, régi kéreg. Mért volna szomorú egy levetett kéreg?
- Helyben vagyunk. - Nem hagylak magadra.
De...
Azt mondta, odafent van. Vagy nem? A rózsájával.
Nos...
Úgy fogalmazott: "Ha felnézek a csillagokra, meghallom a nevetését."
Akkor nem tudja biztosan?
Persze vigaszt nyújtana nekem, ha biztosan tudnám, de...
ehelyett én szentül hiszem, hogy odafent van.
Én is így tegyek, ha maga megy el?
Bámuljam a csillagokat? És képzeljem azt, hogy el se ment?
De ha a szíveddel látsz én mindig veled maradok.
Én is innen tudom, hogy a kis herceg a rózsájával marad.
De biztos nem lehet benne.
Mi van, ha mégsem tért vissza? Mi van, ha felnőtt, és egyedül van?
Mi van, ha eltévedt? És mindent elfelejtett?
Várj, várj. Kedvesem. A kis herceg soha nem felejt.
Mindig odafent lesz. Értünk. Hogy segítsen.
Nekem ne segítsen! Gyűlölöm a kis herceget! Az egész nyaram rá pazaroltam!
Miért mesélte el ezt az ostoba mesét?!
A NYÁRI SZÜNET UTOLSÓ NAPJA
Ma a váratlan időjárási körülmények miatt 32-en elkéstek a munkából.
A város hatékonysága 0,4 százalékkal esett vissza.
Szent ég!
Szívem, hova...?
Ne!
Szívem, ne!
Szívem!Várj! Mit művelsz?
Várjon! Nem mehet el! Kérem! Szükségem van magára!
- Ne! - Kérem, kérem! Engedjen be hozzá!
Mi történt vele? Rendbe fog jönni?
Tehát ne feledjük: holnap fontos napunk van.
A pilóta számít rád.
Én megkereslek.
Tudod, hogy kell repülőt vezetni?
Valahogy sejtettem.
Jól van, hát...
Igen. Persze, menni fog ez. Tessék fogd ezt!
Lassan kezdek ráérezni!
Megvagy!
Sehol egy csillag?
Ez meg mi?
Egy Csillag?
Egy pillanat. Ez nem csillag.
A pilóta sose említette ezt a helyet.
Lehetséges?
Ez ő! Ez ő! Mit keres éppen itt?
Kapaszkodj!
Le kell szállnunk!
Látok egy helyet.
Készülj, leszállunk!
Sikerült!
Nem is volt vészes. Nézd! Odafent!
Szálljon ki a járműből!
Mondom, szálljon ki a járműből!
- Hadd magyarázzam meg, biztos úr! - Tartsa a magasba a kezét!
Szabálytalan előzés, szabálytalan sávváltások, szabálytalan sok egyéb.
- Hogy? - Több piroson is áthajtott. - Csak a barátomat keresem.
- Köztulajdon megrongálása. - Vagyis egy barátom barátját.
Nem használt irányjelzőt! Nincs is irányjelzője!
- Csak bezsuppolnám ide, és hazavinném. - Emberrablási kísérlet!
Ezt is felírom. "Emberrablási kísérlet".
Maga...
Látod, itt a hiú.
Továbbá sérteget egy egyenruhás közeget. Engem. Ami külön sértő.
Maga miért nincs a bolygóján?
Hölgyem.
- Maga miért ilyen kicsi? - Mert még gyerek vagyok.
- Az aztán meg végképp be van tiltva. - Menjünk.
Ne olyan hevesen!
Köszönöm.
Álruhát kell vennünk
Elnézést, bocsánat. Bocsánat. Uram, bocsánat!
- Íme az alattvalóim. Jöjjenek közelebb. - Az ott a király?
- 67. emelet. - Máris. - 42. emelet. - Parancs.
- 14. emelet. - Azonnal. - 142. emelet. - Hogyne.
- 34. emelet. - Boldogan.
Jaj ne!
A tetőre kérném.
Tessék? A tetőre?
Ha a körülmények kedvezőek Felség.
A körülmények igen kedvezőek
Legyen.
Már látom!
- Kis herceg! Kis herceg! - Mi az?
- Bocsánat! - Jól vagyok.
- Hú, a lábam. - Minden rendben? - Igen.
Csak tartottam egy kis szünetet, ennyi.
- Valaki másnak hittelek. - Tényleg? Ez klassz.
Kérlek, ne jelentsd ezt! A szünetnek vége. Látod?
Dolgozom. Munka, munka, munka. Nem kell jelenteni.
Nem ő az. Most mit tegyünk?
Herceg úr?
Lehetséges?
Elnézést!
Hogy az a! A fenébe!
- Ezt elejtetted. - A kártyám!
- Ez végzetes. - Ez mégis ő.
- Szabad? - Mi történt veled? - Add vissza!
A pilóta nem fog örülni.
- Neked nem kéne ilyennek lenned! - Add ide!
Köszönöm.
Hogy is kell visszatenni ezt?
- Dolgozom! Látod? Hasznos vagyok. - Hé, várj! - Ne! Ne szólj hozzám!
Tudom, ki vagy! A kis herceg, és félsz a majomkenyérfáktól!
Nem, én Herceg úr vagyok, a karbantartó, és az üzletembertől félek.
- A pilóta a sivatagban rajzolt neked egy bárányt! - Túl sokat kérdezel!
- És egy csapat vándormadárral keltél útra! - Bocsáss meg, nem érek rá!
- Megszelídítettél egy ilyen rókát! - Nem volt állatom.
- Nem háziállat volt, hanem a barátod. - Szerinted van időm barátokra?
Én dolgozom.
Ne!
Az utolsó seprűm.
Ezért biztosan kirúgnak. Nincs több esélyem!
- Olyan igazságtalan! Én csak a munkámat végeztem! - Én úgy látom, van még...
- Köszönöm. És most dolgoznom kell. - Várj!
- Rontasz a hatékonyságomon. - Volt egy rózsád!
- Hogy? - Egy rózsa. Gyönyörűséges rózsa. Csodaszámba menő.
Elég volt ebből a sületlenségből. Dolgoznom kell. Köszönöm.
- Már elfelejtettél mindent! - Én komoly dolgokkal foglalkozom.
- Te is ostoba felnőtt lettél! - Add már ide!
Ne!
Hoppá
Miért csináltad ezt?
Nem számít, nem fogok sírni.
Nem fogok sírni. Felnőtt vagyok.
Leesett a seprűm, de nem fogok sírni.
Nem fogok sírni.
Fújd ki!
- Várjunk te miért vagy ilyen kicsi? Mert olyan öreg vagy? - Tessék?
- Nem! Gyerek vagyok! Te is az kellene hogy légy. - Te gyerek vagy?
A gyerekek nagyon-nagyon furcsák.
- Ez így nem jó. - Tudok valakit, aki segít.
Egész biztos vagy ebben?
Herceg úr, milyen kellemes meglepetés!
- Ez a gyermek segítséget kér. - Valóban?
Általában nem engedünk be kiskutyákat,
de ezúttal hajlandó vagyok kivételt tenni.
Ragyogó. Tessék befáradni!
Hogy van, uram? Minden rendben? Én imádom takarítani a tetőt.
Ez nagyszerű.
- Minden haszontalant... - Hasznossá kell változtatni.
Nagyon jó, Herceg úr.
Nézz körül, igazán bámulatos az, amit az üzletember itt létrehozott.
Akár műalkotásnak is nevezhetnéd.
De persze tévednél. Nagyon nagyot tévednél.
- A művészetnél nincs haszontalanabb. - A gépem!
Ez sokkal hasznosabb. Sokkal fontosabb.
Ne, várjon! Hogy tehetted? Azt mondtad, segítesz!
Segítek Ahogy ők is nekem.
Herceg úr! Olybá tűnik, hogy végre tett valami...
...jót.
- Elmondja az üzletembernek ugye? Hogy hasznos voltam. - Természetesen.
Az üzletember mesélt erről a gyermekkori bizonyítékról, amit magaddal hoztál.
- Kérem! Az nagyon fontos! - Nem! Ebben itt nincs semmi hasznos.
Ideje már felnőni.
HASZNOS KALAUZ MINDENHEZ, AMI HASZNOS
Hogy férhet bele minden hasznos egyetlen könyvbe?
Hihetetlenül velős könyv.
Szimpla sorközökkel.
Akkor olvassam el a könyvet újra meg újra, míg fel nem növök?
Szó sincs róla! Itt kissé felgyorsítottuk a felnövés folyamatát.
Nem igaz. Herceg úr? Ó, nem érdekes!
Nézd a bamba képét! Már elfelejtett mindent, mi?
Most enyhe szúrást érzel majd. De nyugalom! Igen, ott írd alá!
Csak egy nyomtatvány, amely mentesít engem, az üzletembert és a vállalatot
a felelősség alól, ha a hasznosító eljárás alatt halál vagy csonkolás következne be.
- Én segíteni akartam! - Fantasztikus felnőtt lesz belőled.
Tegye le!
Tegye le, azt mondtam. Viselkedjen felnőttként, Herceg úr!
Ne feledje, hogy az én osztályom tanulója volt.
Állj! Mi a csudát képzelsz?
Térj vissza az asztalodhoz.
Ezt nem gondoltam végig.
Az üzletember nagyon csalódott lesz miattam.
Köszönöm. De miért?
Sose tudtam, mi ez. Se azt, hogy honnan van,
de azt gondoltam, talán fontos lehet.
- A bárányod! - Bárányom?
- Nem értem. - A pilóta rajzolta neked.
A sivatagban, a Földön. A majomkenyérfák ellen.
- Végzetes. - Végzetes. Pontosan.
Ezeket mind a pilóta rajzolta neked. Nagy szüksége van rád.
Rám? Szüksége?
Nem a felnőtté válás a gond, a felejtés.
Van egy ötletem.
De kell hozzá a... A repülőm!
Ott is van! Semmi baja.
Gyorsan!
Sikerült!
Jaj ne!
Melyik gomb az?
Ne, ne!
Igen!
A következő kupac tetején elkapjuk!
Várj! Hol van Herceg úr?
Emlékszem ezekre.
Csillagok. Mit keresnek itt?
- A csillagok szépek. - A csillagok szépek.
Attól, hogy van rajtuk egy láthatatlan virág.
- Hogy van rajtuk egy láthatatlan virág? - A rózsád.
Van egy rózsám.
Megtaláltátok a gyűjteményem.
Pontosan 501 622 731 csillag.
Maga tette? Azt hittem, csak számolja őket.
"Birtoklom". Mondjátok velem. Birtoklom. Birtoklom őket.
Régen csak aranyos kis izék voltak az égen,
amiken a semmittevők ábrándoztak
De most a csillagok végre igazán hasznosak.
- Azt hol szerezte? - A kis kíváncsi!
Hát nem olyan, mint egy gyermek?
Jaj ne!
- Jól van, jól van, elég! - Köszönöm.
Jól van! Elég!
Na de mi a terve a sok csillaggal?
Te csak ne aggódj, kicsi lány. Hasznot húzok én az összesből.
Tessék. Látod? A haszontalan máris hasznossá vált.
Mindennel ezt kéne tennünk.
Vigye vissza az osztályba! Hadd tanuljon zavartalanul!
- Hagyjon! Tegyen már le! - Elég! Ne fickándozz!
- Ne hagyd, hogy elvigyen! - Nehogy elszökj.
- Várjon! - Várjak? 371 állást kaptál tőlem.
És te ezek közül 370-ből kirúgattad magad.
Most ideje visszamenned dolgozni. Te kis csődtömeg.
- Kérem, kérem, eresszen el! - Ne fickándozz!
Állj!
- Eressze el a lányt! - Hogy? Állj?
Én nem vagyok csődtömeg. Én a kis herceg vagyok.
Hogy?
Azt hiszi, hogy kicsi! És hogy herceg!
Nagyszerű. Nézzétek! Méhecske vagyok! És te mi vagy? Kacsa?
Reménytelen.
Nem vagyok aL Inkább reménykedő.
Így van. Reménnyel teli. Egy rózsát szeretek.
Ő is szeret, és most is rám vár!
Szóval többé nem akarok magának dolgozni.
Ezért kilépek.
Kilépek!
Oda fel!
Mikor leszel hajlandó felnőni végre?
Soha!
- Bocsi, Herceg úr! - Nem, nem, ez miattam volt. Miért volt ott az arcom?
Rettegek.
Kapaszkodj!
- Rögtön visszajövök! - Hová mész, várj! Mit művelsz!?
Ez nem jó.
Klassz!
Majd felnövök de akkor sem leszek olyan, mint maguk!
Jaj ne!
Megvagy!
Te is megvagy!
Csodálatos!
Ez nagyon-nagyon rosszat tesz az üzletnek.
Ez szédületes volt!
Ah, a csillagos égbolt.
Elfelejtettem, milyen szép ez!
- Ó, és nézd! A 325-ös kisbolygó! - Végre emlékszel!
És a 326-es! És a 327-es!
- És a 328-as! - Sikerült! Sikerült!
Nézd! A kisbolygód!
És a fák!
A rózsád! Ott van!
- Kapaszkodj! - Ugye nem akarsz leszállni rá?
Ne! Elég! Elég! Fordulj vissza!
Ez meg mi?
Zuhanunk.
- Most meg hova mész? - Ne mozdulj!
Egek!
Gyerünk;
Itt van! Itt van! Megtaláltam!
- Nézd. - A rózsám.
Ő az.
Ne.
Ne!
Ne! Hogy lehet ez?
Bocsáss meg, kérlek.
Vele kellene lenned.
Ahogy nekem is a barátommal.
Felnövök és megfeledkezem róla.
Elfelejtek mindent. Örökre.
Nem veszíthetem el!
Ne sírj.
Hogy lehet, hogy te nem sírsz?
Ott a rózsa.
Nem közönséges rózsa volt.
Nem volt párja sehol ezen a világon.
Már emlékszem rá.
Emlékszem mindenre. Nem is ment el.
Még itt van.
Tudod, jól csak a szívével lát az ember.
A pilóta velem lesz.
Most már értem.
- Üzenem a pilótának hogy emlékszem rá! - Átadom!
- Ne felejts el! - Dehogy! Emlékszem majd mindenre! Ígérem!
- Szívem! - Igen?
- Elkésünk. - Hogy? Nem igaz.
Suli előtt be kell néznünk a kórházba.
122, 123, 124...
Jól van.
Eljöttél.
Bocsánat.
Nagyon sajnálom, amit mondtam.
Én már nem is emlékszem.
Ez kedves.
Nem, én arra sem emlékszem, ki vagy.
Vicc volt. Bevetted.
Mutatnom kell valamit.
A KIS HERCEG
Bekötötted?
Az összes rajzom. Sorrendben.
Ez egészen csodálatos!
Jaj, kedvesem.
Aki hagyja, hogy megszelídítsék, a sírást is vállalja vele.
Fantasztikus felnőtt lesz belőled.
Köszönöm.
Megnézte már?
- Ez csodálatos. - Nézd! Látod? Itt a róka.
Pont ilyen.
VÉGE
Rendezte:
Forgatókönyv:
Antoine de Saint-Exupéry A kis herceg című műve alapján
Hangok:
Ezt biztos kalapnak nézitek. Hát nem az.
Zene: