{\move(10,10,190,230,100,400)\fad(0,1000)\fscx25\fscy25\t(0,6000,\fscx125\fscy125)\c&H000000&\3c&H00FFFF&}
{\move(400,10,190,270,100,400)\fad(0,1000)\fscx25\fscy25\t(0,6000,\fscx125\fscy125)\c&H000000f&\3c&0000a6&}
Livet gavs till oss för en miljard år sedan.
Vad har vi gjort med det?
Lucy? Det är lätt som en plätt. Du bara går in och gör det.
-Då kan du göra det. -Han förväntar sig inte en snygging.
-Vad innehåller den? -Sötnos...
Bli inte paranoid nu. Du litar väl på mig?
Richard, jag gillar verkligen dig...
...men jag måste ta hand om mig själv.
-Jag har så mycket att göra. -Du! Vart ska du?
Jag ska hem och plugga till tentan som är på måndag och duscha.
Jag var på museum häromdagen. Vet du vad jag lärde mig?
Världens första kvinna hette Lucy.
-Skulle det göra mig bättre till mods? -Ja... Nej.
-Jag ringer dig. -Okej, okej.
Sanningen är att jag inte kan lämna väskan själv. Vi har en mindre dispyt.
Men med dig är det inga problem.
Du frågar efter mr Jang i receptionen. Han kommer ner och hämtar väskan.
Du ler ditt sötaste leende och går.
-Receptionen ligger precis där. -Vad innehåller väskan?
-Pappersarbete. -Visa mig.
Det är bara mr Jang som kan koden. Jag är bara springpojke.
-Får du betalt för det här? -Typ.
-Köpslår vi nu? -Nej, jag vill veta vad du tjänar.
-1 000 dollar. -För att leverera pappersarbete?
Det tar tio minuter och jag ställer inga frågor.
-Jag vill inte bli indragen... -Lyssna!
-Vi delar på pengarna. 500 dollar var. -Jag ringer dig, Richard.
Jag har redan varit här två gånger den här veckan i samma cowboyhatt.
Problemet löst. Jag väntar här.
Lucy, jag vet av erfarenhet att det bara är pappersarbete.
De vill bara kopiera nån ritning. Till och med min Stetson är en kopia.
Här står det: "Tillverkad i Taiwan."
-Farväl, fejkhatten. -Snälla!
Jag måste gå, Richard.
-Vad fan gör du? -Förlåt, jag behöver dig.
-Sluta! Ta av den genast! -Det går inte. Mr Jang har nyckeln.
Gå in och fråga efter honom. Förlåt, men jag hade inget val.
-Få det överstökat bara. -Hur kan du göra så här?
-Du har mitt ord på att jag väntar här. -Det är inte värt ett skit!
-Det är värt 500 dollar i förskott. -Du är en skitstövel!
Visst är du underbar?
-Kan jag hjälpa er med nåt? -Ja.
Jag är här för att träffa...
...mr Jang.
Okej.
Vem ska jag hälsa från?
Richard... Richard skickade mig.
Mr Jang, en dam söker dig.
-Vad heter du? -Richard...
-Han kommer när han parkerat. -Hon är i sällskap med Richard.
Mr Jang vill fortfarande ha ditt namn.
-Lucy. -Efternamn?
Bara Lucy. Om han kan skynda sig...
Jag ska bara översätta. - Lucy. Mer vill hon inte berätta.
Mr Jang är på väg. Vänta här.
-Får jag slå mig ner? -Du gör bäst i att vänta här.
Ursäkta mig. - Regent Hotel.
Nej!
Snälla...!
Jag vet ingenting!
Snälla, släpp mig...!
Nej, snälla!
Pratar ni engelska?
Jag kan lite spanska också.
Ja, jag är Lucy. Det har skett en förväxling. Jag är bara ett ombud.
Om nyckeln är borta kan du hugga av kedjan i stället för min hand.
Snälla!
Jag ber er!
Nej, nej!
Snälla! Snälla!
Hej. Jag ska tolka åt mr Jang.
Snälla säg att jag är oskyldig och inte vet någonting.
Det har skett en förväxling. Snälla, säg det till honom.
Okej, ett ögonblick.
Vad innehåller väskan?
Jag vet inte. Pratar du verkligen engelska?
Ja, jag har studerat ett år i New York.
Okej.
Jag skulle leverera väskan åt Richard. Det är allt jag vet.
-Vad ska jag ha pappret till? -Det är koden till väskan.
-Vad innehåller den? -Inget farligt.
Varför ska jag öppna den då?
Han litar inte på Richard.
Inte jag heller. Vi har bara dejtat i en vecka.
-Okej, okej! -Mr Jang insisterar på att du öppnar.
Gode Gud, hjälp mig.
Mr Jang har inte hela dagen på sig.
-Kan du beskriva innehållet? -Fyra påsar med ett blålila pulver.
Det ser äckligt ut.
Mr Jang vill erbjuda dig ett jobb.
Ett jobb?
Jag vill inte ha nåt jobb!
Om liv började utvecklas för en miljard år sedan-
-tog det ytterligare 400 000 år innan de första hjärncellerna uppkom.
Nu uppstår det vi definierar som liv. Med hjärnor som bara väger milligram-
-handlar det snarare om reflexer än intelligens.
En hjärncell och du lever. Två hjärnceller och du rör dig.
Och med rörelseförmåga följer intressanta händelser.
Djur har funnits på jorden i miljontals år.
Trots det använder de flesta arter bara 3-5 % av sin hjärnkapacitet.
Först när människan hamnar överst i näringskedjan-
-ser vi en art som använder mer av sin hjärnkapacitet.
10 % låter lite, men vi har åstadkommit mycket.
Nu till ett specialfall.
Den enda art som nyttjar sin hjärna bättre än vi:
Delfinen.
Enligt beräkningar nyttjar detta djur 20 % av sin hjärnkapacitet.
Detta tillåter delfinen att använda ett ekolokaliseringssystem-
-mer effektivt än nåt ekolod uppfunnet av människan.
Skillnaden är att delfinen utvecklade ekolodet naturligt.
Det här är kärnan av dagens filosofiska reflektion.
Kan vi därav dra slutsatsen att människan är mer intresserad av-
-att ha än att leva?
-Lucy. -Vad har du gjort med min mage?
Ingenting. Bara ett litet snitt. Om en månad kommer ärret knappt synas.
-Du kan gå i bikini nästa sommar. -Jag bryr mig inte om ärret.
Undrar du varför vi öppnade upp dig?
Lugn, alla organ är kvar.
Vi har bara satt en påse i din mage. Det är en ny drog för unga européer.
-Vad för drog? -Det vetenskapliga namnet är CPH4.
Det är inte kommersiellt gångbart. Vi jobbar på nåt mer populistiskt.
Nåt förslag?
Välkomna! Stig på, för all del.
Utmärkt.
Underbart.
-Hur är det? -Bra, kära du.
Tusen tack för ert deltagande.
Allt kommer säkert att löpa smärtfritt.
De här biljetterna ser till att ni kommer hem inom ett dygn.
Vid ankomsten möter vårt folk upp och tar hand om varorna.
Därvidlag återfår ni den frihet som ni så väl förtjänar.
Om nån skulle känna sig frestad-
-att överlämna sig till myndigheterna-
-så känner vi till alla era anhöriga ner till avlägsna kusiner.
Därför förlitar vi oss på er diskretion.
Så... Mina herrar och dam...
Låt mig önska er bon voyage.
Hoppsan!
-Är det affärer? -Vår affärsmodell.
För oss primitiva varelser, har livet bara ett syfte:
Att vinna tid.
Det verkar också vara målet för alla våra celler.
Det ger cellmassan, oavsett om det är maskar eller människor-
-enbart två alternativ: odödlighet eller reproduktion.
Om livsmiljön inte är gynnsam...
...blir cellen odödlig.
Alltså självförsörjande.
Men om livsmiljön är gynnsam...
...väljer de att fortplanta sig.
När de dör ärvs information och kunskap av nästkommande celler-
-som i sin tur skickar kunskapen vidare.
På så sätt skickas kunskapen vidare genom tiden.
Okej, håll dig bara lugn.
Vänta bara på rätt tillfälle, sen sticker du.
Bara stick härifrån. Vänta bara på rätt tillfälle.
Chansa inte, behåll lugnet. Du lever, det är allt som räknas.
Vänta bara på rätt tillfälle.
Jag är inte på humör.
Föreställ er att vi kunde använda-
-20 % av vår hjärnkapacitet.
Det skulle ge oss full kontroll över våra kroppar.
-Ursäkta... -Ja?
-Är det vetenskapligt belagt? -Nej, det är bara hypoteser.
Men fundera lite.
Redan grekerna och egyptierna kände till våra celler-
-långt innan mikroskopen fanns. För att inte tala om Darwin.
Alla såg honom som en dåre när han talade om evolutionen.
Vi måste tänja regler och lagar-
-och gå från evolution till revolution.
En människa har en miljard nervceller men använder bara 15 % av dem.
Vi har fler kopplingar än det finns stjärnor i galaxen.
Vi har ett enormt informationsnätverk inombords som är oåtkomligt.
Vilket blir nästa steg?
Troligen att kontrollera andra människor.
Men då krävs att vi använder 40 % av hjärnan.
När vi kan kontrollera oss själva och andra, blir nästa steg materia.
Men nu närmar vi oss science fiction och det vet vi inget om.
Ursäkta, men vad skulle hända om av nån anledning-
-nån kunde utnyttja 100 % av hjärnan?
-100 % -Ja.
Ingen aning.
-Hej, förstår du engelska? -Nej, nej, nej...
Förstår du engelska? Kör mig till sjukhuset.
-Sjukhus. -Vänta här.
OPERATION RÖNTGEN
Ursäkta... Hallå?
-Hör ni! -Jag behöver hjälp omedelbart.
Vi operererar, försvinn härifrån!
Han hade aldrig klarat sig. Tumören hade redan angripit ryggraden.
Jag har ett paket droger i mig. Det läcker och ni ska ta ut det.
-Gör det nu. -Du behöver lokalbedövning.
-Bry dig inte om det. -Visst, jag... Okej.
Var snäll och lugna er. Ta ner pistolen.
Jag måste undersöka er.
-Gör det nåt? -Nej.
-Hallå? -Mamma.
Så roligt att du ringer. Vad är klockan där borta?
-Det är mitt i natten. -Vänta.
-Nu måste jag öppna. -Nu är jag tillbaka.
Du festar väl inte för mycket? Du lovade att sköta dig.
Det försöker jag verkligen.
Tack för att du ringer. Synd att pappa missade samtalet.
Han är på gymmet, du brukar ju ringa på morgonen.
-Mamma... -Ja?
-Jag kan känna allt. -Vad menar du, raring?
Rymden... Luften...
Vibrationerna...
Människorna.
Jag kan känna tyngdlagen.
Jag känner hur jorden snurrar.
Värmen som lämnar min kropp.
Blodet i ådrorna.
Jag kan känna min hjärna.
-Mina djupaste minnen. -Jag hör dig knappt längre.
Vad sa du om minnen?
Smärtan när jag hade tandställning. Och minns...
...känslan av din hand på min panna när jag hade feber.
Jag klappade en katt som var så mjuk.
Vad var det för en katt?
-En siames med bruten svans. -Det kan du inte komma ihåg.
Du var knappt ett år gammal.
Jag minns hur din mjölk smakade.
Rummet... Vätskan...
Vad pratar du om, raring?
Jag ville bara säga att jag älskar er.
Och tacka för alla tusentals kyssar som jag fortfarande känner.
-Jag älskar dig. -Och jag dig, älskling.
Mer än allt annat.
Hur mycket är det?
500 gram.
När har min kropp brutit ner det som är kvar i mig?
För att kunna avgöra det, måste jag veta vad det är.
CPH4.
Vad är det för nåt?
Gravida kvinnor producerar CPH4 under sjätte veckan.
I små mängder.
För barnet är det rena atombomben.
Det ger fostret kraften att bilda benen i kroppen.
Jag visste inte att nån har lyckats återskapa det.
Om det verkligen är CPH4 så är jag förvånad över att du lever.
Inte länge till.
Ny kunskap är alltid smärtsam.
Som när man är liten och har växtvärk.
Jag minns faktiskt hur det lät när mina ben växte.
Som om nåt rörde sig under huden.
Men nu är allt annorlunda. Som musik jag kan förstå...
Som vätskor.
Lustigt att jag brukade bry mig om vem jag var och vad jag ville bli.
Nu har jag tillgång till hela hjärnan och inser-
-att det som gör oss till "oss" är primitivt.
Det är bara hinder. Förstår du?
Precis som smärtan du upplever hindrar dig från att förstå.
Allt du vet nu är smärta.
Var är de andra?
De har drogerna som jag behöver för medicinska ändamål.
Berlin.
Paris.
Rom.
Tack för hjälpen.
-God kväll, professorn. -God kväll.
-Önskas middag ikväll? -Nej, jag är utmattad.
Vila så gott.
Du skrämde skiten ur mig!
Jag har saknat dig.
Detsamma.
-Har du tappat nycklarna? -Ja.
-Får jag låna din dator? -Ja.
Jag var på provspelning igår.
Man får vara där hela dan och de snackar kinesiska.
Jag förstår inte ens kinesiska.
De säger alltid att de ska ringa, men de tar inte ens numret.
Förutom en kille, som inte är kines.
Han jobbar på agenturen och han är söt.
Du vet, kaxig och söt...
Och hans rumpa ska vi inte tala om!
Gissa vart vi åkte.
-Four Season och vi hade sex. -"Four Season och vi hade sex".
-Nog om mig, hur är det med Richard? -Han är död.
Ni är galna. Jag tar en dusch.
Jag heter Lucy och läste just all din forskning om hjärnan. Vi måste träffas.
All min forskning? Jag är smickrad, men det är osannolikt.
-Jag har skrivit minst... -...6 734 sidor. Jag kan dem utantill.
Är du en av Emilys vänner? Det låter som ett av hennes skämt. Är hon där?
Nej, jag är ensam.
-Vem är du? -Det sa jag ju.
Lucy, ja.
Du har en teori om hjärnans kapacitet. Lite förenklad, men du är på rätt spår.
-Tack. -Mina celler reproduceras snabbt...
...flera miljoner per sekund och jag överlever nog inte mer än 24 timmar.
-Vad pratar du om? -Din teori är inte bara en teori.
Jag absorberade syntetisk CPH4, som gör att jag kan använda hela min hjärna.
Nu ligger jag på 28 % och det du skrev är sant:
När hjärnan når 20 % öppnas resten upp och det finns inga fler hinder.
De faller som dominobrickor, jag koloniserar min egen hjärna.
Jag...jag vet inte vad jag ska säga.
Jag har jobbat på teorin i över 20 år, men...
...det är bara en hypotes och idéer om forskning.
Jag trodde aldrig att nån...
-Kan du kontrollera din metabolism? -Ja.
Jag kan även kontrollera andras kroppar, magnetiska och elektroniska vågor.
Inte alla, men de enklaste.
TV...
...telefon...
...radio.
Otroligt.
Jag känner ingen smärta...
...rädsla, åtrå...
Allt mänskligt tynar bort.
Ju mindre mänsklig jag känner mig...
...desto mer kunskap får jag om allt...
...kvantfysik, matematik...
...cellkärnans hela kapacitet...
All den här kunskapen exploderar i mitt huvud.
Jag vet inte vad jag ska göra med den.
Om du frågar mig vad du ska göra...
Du vet...
...om man tänker på livets mening...
Jag menar från första början.
Meningen för den första cellen var att dela sig till två celler.
Meningen med livet har varit...
...att skicka vidare det vi har lärt oss.
Det finns inget högre syfte.
Om du undrar vad du ska göra med all din kunskap, skulle jag säga...
...skicka vidare.
Precis som varje enskild cell har gjort i alla tider.
Tid. Självklart.
Jag är hos dig om tolv timmar.
-Ska du gå? -Ja.
-Vad är det här? -Ett recept.
-När lärde du dig kinesiska? -En timme sen.
-Jag förstår inte det här. -Du är sjuk och måste ändra livsstil.
Ta den här medicinen, träna och ät nyttigt så kommer det att gå bra.
Igår sköts en kvinnlig patient ihjäl på sjukhuset Tri-Service.
Den misstänkta är 25 år och blond. Hon är beväpnad och anses farlig.
-Del Rio. -Jag har ett samtal från Taiwan.
En kvinna berättar om knarksmugglare.
-Jag tar det. -Okej.
Jag har information och måste prata med nån ansvarig.
Ingen är mer ansvarig än jag här. Ta det från början, vad heter du?
Pierre Del Rio, sätt dig på stolen-
-ta den röda pennan till vänster och skriv ner det jag säger.
Det finns inga kameror, skynda dig.
-Okej. -Jag skickar information om tre personer.
De bär alla droger. Grip dem, jag behöver drogerna.
-Hur bär de drogerna? -I plastpåsar gömda i magen.
-Ursäkta? -Var försiktiga, drogerna är starka.
Tro mig.
-Har du fått det? -Ja.
Bra, jag litar på dig.
Är du okej?
BERLIN, TYSKLAND
Där är han! Ta honom!
Kom med här, är du snäll.
PARIS, FRANKRIKE
-Kom med här. -Vad är det?
ROM, ITALIEN
Välkommen till Rom. Nästa!
God morgon, herrn. Kan ni vara snäll och följa med här.
-Del Rio. -Marco Brezzi här. Vi tog den tredje.
Tack, jag skickar papperen för överlämnandet.
Vi tog alla tre.
Mina damer och herrar, vi börjar nu vår inflygning mot Paris.
-Ni måste stänga av datorn, fröken. -Torka näsan.
-Ursäkta? -Ett glas champagne, tack.
Ja, självklart.
-Er champagne, fröken. -Tack.
-Ni måste tyvärr fälla upp bordet nu. -Visst.
För kunskap.
Om miljön inte är tillräckligt gynnsam...
...kommer cellen att välja odödlighet.
Med andra ord självförsörjande och självstyrd.
Fröken!
Ni måste sitta ner. Sluta, fröken!
UPPTAGET
Öppna dörren! Ni måste gå tillbaka till er plats.
Vi landar snart, öppna dörren!
Säg nånting, mår ni bra? Fröken?
Fröken?! Öppna dörren!
Gör nåt! Hjälp mig!
Öppna dörren!
Mår ni bra? Säg nåt!
-I magen? -Ja, men vi fick ut det.
-Hur mår hon? -Bra, hon vaknar om nån dag.
Hon är vaken!
-Är du säker? -Ja, hon sitter på sängen.
-Där är hon. -Var hon inte fastspänd?
Rör er inte!
-Jag måste prata med dig enskilt. -Upp med händerna.
-Fick ni tag i drogerna? -Ja.
-Var är de? -I säkerhet.
-Här, i Paris. -De är säkrare hos mig.
Åk och parkera bilen.
Som polis får man se mycket konstigt, men för att vara ärlig...
...det du gjorde skrämde mig.
Att söva alla på det sättet... Bör jag vara orolig?
Nej.
Bra.
-Har du nåt emot...? -Nej.
-Vad är det? -Koreanska. Jag kör.
Nej, det här är en polisbil!
Så kan du inte göra! Det här är en polisbil.
Okej, okej.
Då var det dags. Sätt fart!
-Ursäkta mig, jag måste få tala med nån. -Prata med polisen.
-Jag kräver en advokat. -Jag går en sväng.
-Ta med lite mat tillbaka. -Du äter ihjäl dig.
-Kör du alltid så här? -Jag har aldrig kört förut.
-Det är enkelriktat. -Vi har bråttom.
-Hellre sena än döda. -Vi dör egentligen aldrig.
Jag går inte med på det här.
Det är lugnt.
-Jag ska be dem att försvinna. -Det behövs inte.
Tjena, jag fixade...
Ge mig väskan.
Döda henne.
Stå inte bara där, döda henne!
Öppna den.
-Nu går vi. -Jag vet inte hur jag kan hjälpa dig.
-Det kan du. -Hur då?
En påminnelse. Ska vi gå?
-Vart ska vi? -Sväng vänster.
Okej.
-Ni måste flytta på er! Flytta på er! -Följ efter den bilen.
-Professorn? -Tack.
-Ja? -Lucy.
-Det är hon. -Är du i Paris? -Ja, det är jag.
Bra! Fantastiskt.
Jag är på universitetet där jag har samlat några kolleger-
-för att diskutera ditt fall. Bra och pålitliga män.
Jag litar på dig.
Kan du träffa oss här på universitetet?
-Trevligt att träffas. -Detsamma.
-Kommissarie Del Rio. -Trevligt att råkas.
Låt mig få presentera dig.
-Professor Cartier, hjärnkirurg. Prof... -Jag vet vilka de är.
Självklart. Det här är Lucy, första kvinna att...
Jag menar, som jag sa tidigare...
Fröken Lucy har av okänd anledning låst upp en stor del av sin intelligens-
-som ger tillgång till tidigare outforskade delar av hjärnan.
-Hon har förmågor. -Kan du visa oss nåt?
Din dotter dog i en trafikolycka. Det var en blå bil med lädersäten.
En plastfågel hängde i backspegeln.
Fem män sköts ner på sjukhuset, jag beklagar.
-Hur många har vi kvar? -Runt 25 man.
Hon kommer aldrig att ge upp, hon är en häxa!
Jag vet.
Jag ska döda henne själv.
-Folk är på väg, kan du säkra rummet? -Visst.
Skynda på!
-Hur fick du all information? -Elektroniska impulser.
Alla celler pratar med varandra, de skickar information hela tiden.
Celler grupperar sig och delar information och bildar sen materia.
Celler samlas och tar en skepnad...
...deformeras, återuppbyggs, allt är detsamma.
Människor anser sig unika, så de har byggt sin existens runt det.
"En" är mätetalet, men det är fel. Alla sociala system är en skiss.
Ett plus ett är två, sägs det. Det har aldrig varit två.
Det finns inga nummer eller bokstäver. För att människor ska förstå...
...skapade vi en mindre skala, en som inte var oändlig.
Om världen inte utgår från människan och matematik inte är verkligt-
-vad är det då som styr oss?
En bil åker längs med vägen. Spela sekvensen snabbt...
...så försvinner bilen.
Vad har vi då för bevis för vår existens? Tiden.
Tiden är det enda vi kan mäta.
Det ger bevis till materian.
Utan tid existerar vi inte.
Tiden sammanfogar oss.
Sök igenom hela byggnaden och hitta henne!
-Vi kan inte hålla dem länge till. -Dags att sätta igång.
Behöver du så stor dos? Du dör nog.
Några celler kommer att kämpa till slutet.
Jag måste tvinga cellerna att öppna vägen till kärnan.
All denna kunskap...
Människan är nog inte redo. Vi drivs av makt och vinst.
Människans natur kan ge oss instabilitet och kaos.
Okunnighet skapar kaos. Jag för över min kunskap till en dator.
Ni får tillgång till den.
Jag hoppas att vi är värdiga dina uppoffringar.
Ingen rör sig!
Förstår ni engelska?
-Vad gör hon? -Hon letar efter energi och materia.
Och hon försöker ansluta sig till våra datorer.
Chong-Ju! Ta hand om dem.
Okej, chefen!
Kom igen, killar.
Beredd?
Är du okej?
Hämta en läkare!
Herregud, vad är det som händer?
-Vad skapar hon? -Nästa generation av datorer, antar jag.
Var är hon?
Var är hon? Svara.
-Svara! -Du där!
Datorn, den rör på sig.
Var är hon?
JAG FINNS ÖVERALLT
Vi fick liv för en miljard år sen.
Nu vet du meningen.
© anoXmous @ https://thepiratebay.se/user/anoXmous 1013