Toți copiii cresc mari
în afară de unu
Cenușăreasa și-a luat zborul,
departe de toate lucrurile urâte și mediocre.
Când a aterizat la bal,
s-a trezit împrejmuită cu impertinență de pirați.
Erau acolo Alf Mason,
atât de urât că mama lui îl vânduse pe o sticlă de mușcat.
Bill Jukes,
tatuat din cap până-n picioare.
Și cel mai necruțător dintre toți,
Hook, cu ochi albaștri ca florile de nu-mă-uita,
doar dacă nu-ți spinteca burta
cu cârligul lui de fier în loc de mâna dreaptă,
când ochii i se făceau roșii.
"Fetițo," zise Hook, "am venit după pantofii tăi de sticlă!"
"Cine ești tu să-mi dai ordine și să-mi spui "fetițo"?"
Na asta! Și asta! Și asta!
- Străpunge-l! - Ființa neînsemnată!
Hook s-a aruncat asupra ei.
Și ce s-a întâmplat?
Curajoasa Cenușăreasa a reglat conturile odată pentru totdeauna
- ...cu revolverul ei. - Un revolver?
Se poate spune că aventurile extraordinare ale acestor copii
au început
în noaptea în care Nana a lătrat la fereastră.
Dar nu era nimic acolo.
Nici o pasăre, nici o frunză. Așadar copiii au uitat.
Căci ceea ce îngrijorează un adult n-o să îngrijoreze niciodată un copil.
Iubite George, dragă Mary!
Ce călătorie am avut!
Fac baie.
Nu fac baie!
Nu e drept!
Chiar nu era. Dar Nana era cea mai bună bonă cu patru labe.
Nu, nu te iert.
Nicicând n-a existat o familie mai simplă și mai fericită.
Dl Darling era un bancher care știa prețul tuturor lucrurilor,
chiar și al unei îmbrățișări.
Dna Darling era cea mai încântătoare doamnă din Bloomsbury,
cu o gură ușor zeflemitoare care avea un sărut pe ea
pe care Wendy nu-l vedea niciodată,
deși era chiar acolo, perfect vizibil, în colțul drept al gurii.
Iar câteodată era și mătușa Millicent,
care era de părere că un câine ca bonă cobora prestanța cartierului.
Gata, mai puțină gălăgie! Hai să ne potolim. Nu suntem la fermă.
Bravo, George! Bravo.
- E rândul lui Wendy! - Trebuie să spună o poveste.
Cu Cecco, care și-a gravat numele pe guvernatorul din Goa.
Cu Noodler, cel cu mâinile de-a-ndoaselea!
- Cerule! - Cu Hook!
- Hook?! - Căruia i se fac ochii roșii
când te spintecă.
Vai mie, ce educație primesc copiii din ziua de azi!
Nu sunt învățată deloc, mătușă,
dar despre pirați știu câte ceva.
Ambiția mea neîmplinită e să scriu un roman în trei părți
- ...despre aventurile mele. - Ce aventuri?
Nu le-am trăit încă, dar o să fie palpitante.
Dar, copilă, romancierele nu sunt bine privite în lumea bună.
Și nu e nimic mai greu decât să măriți o romancieră.
- Măritiș? - Măritiș...
Dar, mătușă, Wendy n-are nici 13 ani.
Vino spre mine, iubito, ca să te măsor.
Du-te.
Du-te la mătușa ta. Și stai dreaptă.
Terminați!
Întoarce-te.
Da! E exact cum m-am așteptat.
Wendy are bărbie de femeie.
N-ați observat?
Priviți-i gura.
Acolo, ascuns în colțul din dreapta...
Nu e un sărut?
- Un sărut? - Ca sărutul mamei.
Un sărut ascuns.
Dar... Pentru ce e?
E pentru cea mai mare aventură între toate.
Cei ce o găsesc se furișează până în rai și înapoi.
Ce să găsească?
Pe cel căruia îi e destinat sărutul.
Wendy a mea...
Femeie.
Aproape.
Trebuie să petreacă mai puțin timp cu frații ei și mai mult cu mine.
Trebuie să aibă camera ei.
O cameră de domnișoară.
Fata unui funcționar nu poate spera
să se mărite mai bine ca cea a unui director.
Trebuie să te duci la mai multe petreceri,
să faci conversație cu superiorii de la bancă.
E la modă să fii spiritual.
Spiritual...
Dar nu era nici urmă de vreun trup.
Căci nici unul nu căzuse.
Cu siguranță visase.
Dacă asta ești tu, în pat,
atunci ce e ăsta?
Un băiat.
Dra Fulsom, scandalizată, îi trimise o scrisoare dlui Darling
ce stabilea noi norme de pudoare, chiar și pentru ea.
Da, dră.
Dl Darling exersase conversația măruntă toată după-amiaza.
Frumoasă vreme avem...
Și șansa i s-a ivit.
Sir Edward Quiller Couch, președintele băncii,
era un om căruia îi plăcea conversația,
aproape la fel de mult ca un bilanț contabil.
Wendy umbla ca o condamnată.
Când...
Soarta!
Scrisoarea!
Stai! Oprește-te!
- Wendy, așteaptă! - Vino înapoi!
Vai, ce cravată superbă!
Așteaptă!
Tu de-acolo! Oprește-te!
Wendy!
Nana, vino înapoi!
Economie de 200 de lire...
E o investiție chibzuită?
Întocmai.
Eu...
O, e...
Tu de-acolo! Stai!
Așteaptă!
Oprește-te! Așteaptă!
Eu... E...
Tată!
Pot explica!
Nu!
Am fost umilit!
- Dar, tată... - Nu!
Copiii trebuie să-mi știe de frică și adulții să mă respecte!
Altfel ajungem în stradă!
- Nu așa tare! - Ne aud vecinii.
Să ne-audă! Să afle toată lumea!
Ăsta nu e bonă!
E un câine!
Mâine îți începi instruirea cu mătușa Millicent.
E timpul să te maturizezi!
Mamă!
Ne poate face ceva rău după ce se aprind luminile de noapte?
Nu, scumpule.
Sunt ochii pe care o mamă îi lasă în urmă ca să-i păzească copiii.
Mamă, chiar trebuie să te duci la petrecere?
Da, mamă, nu trebuie să te duci. Tata se poate duce singur.
Singur?
Tatăl vostru e un om curajos.
Dar o să aibă nevoie de sărutul special ca să dea ochii cu colegii.
Tata? Curajos?
Sunt multe feluri de curaj.
Curajul de a te gândi la alții înainte de a te gândi la tine.
Tatăl vostru n-a vânturat niciodată o sabie,
nici n-a tras cu vreun pistol, slavă cerului!
Dar a făcut multe sacrificii pentru familia lui
și a pus deoparte multe vise.
Unde le-a pus?
Într-un sertar.
Și uneori, noaptea târziu, le scoatem de acolo și le admirăm.
Dar devine din ce în ce mai greu să închizi sertarul.
El o face.
De aceea e curajos.
Și nu uita, nu toți norii aduc ploaia.
Nu, ninge. O să răcim de moarte.
Mai bine moartea decât bârfa.
O să intri în sala aia cu capul sus.
RĂZBOIUL LUMILOR
Unu. Doi.
Trei!
Vino încoace!
Te-am prins!
Băiete, de ce plângi?
Poți să zbori!
- Cum te cheamă? - Da' pe tine?
Wendy Moira Angela Darling.
Peter... Pan.
Unde locuiești?
A doua pe dreapta și drept înainte până dimineață.
- Așa scrie pe scrisori? - Nu primesc scrisori.
- Dar primește mama ta. - N-am mamă.
Nu-i de mirare că plângeai.
Nu plângeam din cauza mamelor!
Plângeam pentru că nu pot să fac umbra să stea cu mine.
Și nu plângeam!
Aș putea să ți-o cos.
S-ar putea să doară un pic.
Pot împrumuta cuțitul tău?
Mulțumesc.
Măi, că deștept mai sunt!
Sigur, eu n-am făcut nimic.
Ba ceva ceva ai făcut.
Ceva ceva?
Noapte bună.
Wendy...
O fată face cât 20 de băieți.
Chiar crezi asta?
Trăiesc cu băieți, cu băieții pierduți.
Bine le zice.
Cine sunt?
Copii care cad din cărucioare când bona e neatentă.
Dacă nu sunt ceruți în 7 zile, sunt trimiși în Neverland.
- Sunt și fete? - Fetele-s prea deștepte
ca să cadă.
Peter, vorbești absolut adorabil despre fete.
Aș vrea să-ți dăruiesc
un sărut.
Nu știi ce e un sărut?
O să știu când îmi dai unul.
Bănuiesc că ar trebui să-ți dau și eu unul.
Dacă vrei...
Mulțumesc.
- Câți ani ai, Peter? - Sunt destul de mic.
Nu știi?
Am fugit de-acasă.
Într-o noapte i-am auzit pe ai mei vorbind
despre ce urma să devin când creșteam mare.
Așa că am fugit în Grădinile Kensington
și am întâlnit-o pe Tink.
Pe Tink?
Tinkerbell. E zâna mea.
Dar nu există zâ...
Nu spune asta. De fiecare dată când cineva spune asta,
o zână moare undeva.
Și n-o s-o mai găsesc, dacă moare.
Doar nu spui că e o zână în camera asta.
Venim să ascultăm poveștile.
Îmi place cea cu prințul care n-o găsea pe doamna
- ...cu pantofi de sticlă. - Cenușăreasa.
Peter, a găsit-o și au...
Și au
trăit fericiți până la adânci bătrâneți.
Știam eu.
Peter...
Aș vrea să-ți dăruiesc
un
Degetar.
Ce e ăla?
Tink!
Tink! Nu!
Nu e foarte politicoasă.
Zice că dacă încerci să-mi mai dai vreun degetar,
te omoară.
Și eu care credeam că zânele sunt încântătoare.
Peter! Nu pleca.
Trebuie să le spun celorlalți de Cenușăreasa.
Știu multe povești pe care le-aș putea spune băieților.
Vino cu mine.
- Nu pot să zbor. - Te învăț eu.
Te învăț eu să călărești vânturile înapoi și plecăm.
Pot veni și John și Michael?
Michael!
Michael! John!
- John! - N-am făcut-o.
E un băiat aici care o să ne învețe să zburăm.
Insulți rațiunea, dle.
- Mi-ar plăcea s-o insult cu tine. - Gândește-te la lucruri plăcute.
Și ele te ridică în aer.
E ușor.
Am înțeles! Am înțeles!
Săbii! Pumnale!
- Napoleon! - Înapoi!
John!
Wendy! Uită-te la mine!
Budincă, plăcinte din noroi, înghețată! Să nu mai fac niciodată baie!
Michael!
Veniți cu mine.
Veniți cu mine în Neverland.
Și mama?
Tata?
Nana?
- Sunt sirene. - Sirene?
- Indieni! - Indieni?
- Pirați. - Pirați?!
John, așteaptă-mă!
V-o prezint pe soția mea...
Mary.
Mary...
- Încântat. - Mulțumesc, sir Edward.
Uită-i, Wendy.
Uită-i pe toți.
Vino cu mine unde nu va trebui
să mai ai grija lucrurilor adulților niciodată.
Ce e?! Ce s-a întâmplat?!
Niciodată e îngrozitor de mult timp.
Ar fi minunat să spun că au ajuns în camera copiilor la timp.
Dar atunci n-ar mai fi nici o poveste.
- Lasă, mulțumesc. - Ești plin de păr de câine!
Bună, bătrâne.
Bună seara.
Mulțumesc!
Mai sus!
Tu cine ești?
John.
John...
Ține-te de ăsta.
Cu amândouă mâinile.
Zi mai departe.
Michael, ține-te de glezna mea.
Wendy, ține-te de glezna mea!
Orice s-ar întâmpla, nu vă dați drumul!!!
Neverland...
Pasăre împielițată!
Căpitane...
Căpitane, când făceam de cart cu ochii-n patru,
am observat că era iarnă pe mare și primăvară pe uscat.
Mi-am zis: "E cam devreme să fi venit primăvara.
Primăvara vine abia la ora 15,00".
Uită-te și tu la ceas, căpitane, și zi tu...
Visam, Smee.
Pe Pan.
Pe Pan, căpitane?
Și în vis,
eram un flăcău mărinimos,
foarte iertător.
I-am mulțumit lui Pan că mi-a tăiat mâna
și că mi-a dat acest cârlig minunat
cu care să spintec și să rup gâturi
și pentru alte folosințe de-astea obișnuite,
cum ar fi pieptănatul părului.
Deci Pan ți-a făcut o favoare?
O favoare?
Mi-a aruncat mâna la un crocodil.
Fiarei i-a plăcut atât de mult că de atunci mă urmărește necontenit,
lingându-se pe bot cu gândul la restul.
Asta e favoare după tine?!
Nu, nu, nu.
Mulțumesc.
Mulțumesc lui Lucifer că fiara a înghițit un ceas.
Dacă n-auzeam ticăitul, m-ar fi prins până acum.
De ce m-ai trezit, Smee?
Cum am spus, căpitane, gheața s-a topit.
A ieșit soarele. Și toate florile au înmugurit.
S-a întors.
Corabie cu 40 de tunuri.
Cred că atinge 12 noduri cu toate pânzele sus.
Noodler, cu mâinile de-a-ndoaselea.
Bill Jukes, tatuat din cap până-n picioare!
Hook!
Hai să ne uităm mai de-aproape.
Peter!
Fiți atenți!
Pălăria mea!
Smee Urâtul. Grasul de Smee Urâtul.
Eclipsă de soare.
Întuneric aici. Dați-mi drumul afară.
Nu văd.
Întuneric aici.
Lumânare. Vreau o lumânare.
Ajutor!
Ajutor! Alo!
Adu tunul lung.
Foc!
Ajutor! Ajutor!
Tink, găsește-o pe Wendy. Lasă restul în seama mea.
Wendy.
Căpitane Hook!
Pan!
- Nu-l pierdeți! - Nu mă poți prinde!
- Aici sunt! - Foc!
Cade!
Michael? Ești împușcat?!
N-am verificat încă. Dar e ceva mai rău.
Ce poate fi mai rău?!
N-am gânduri foarte plăcute!
Gânduri plăcute! Gânduri plăcute!
Ce-ar face mama și tata?
Napoleon!
Drăcie! Reîncărcați tunul! Repede!
Să reîncărcăm tunul? Dar, căpitane, a plecat.
Mai aveți alte sugestii?
Cercetați jungla! Aduceți-mi copiii ăia!
- Ce e? - O pasăre albă mare.
Urâtă, pe deasupra.
Dă-mi mie! Lasă-mă să văd!
Când Peter nu e aici, eu comand!
Eu mă uit prin ochean.
Se apropie.
Dumnezeule, am orbit! Sunt orb!
- "Am orbit! Sunt orb!" - "Sunt orb!"
- Bună, Tink. Unde e Peter? - Bună, Tink.
M-a orbit!
- Bună, Tink. - Bună, Tink.
Mai ai vești despre Cenușăreasa?
Tinkerbell nu era întotdeauna rea. Câteodată era bunătatea întruchipată.
Dar zânele sunt așa mici că n-au loc decât pentru un sentiment pe rând.
Tink zice că pasărea este o... Wendy.
Și Peter vrea ca noi să...
O, Peter!
S-o doborâm.
Astea sunt ordinele. Doborâți pasărea Wendy.
Sunteți gata?
Țintiți!
Foc!
Trei!
Doi!
Unu!
Am nimerit-o.
Am nimerit-o!
Asta nu e pasăre.
E o doamnă.
Și Tootles...
Tootles a omorât-o.
M-am întors! Vești bune! Știu ce s-a întâmplat cu Cenușăreasa.
I-a învins pe pirați. S-au înjunghiat, tăiat, torturat, au sângerat
și au trăit fericiți până la adânci bătrâneți.
E o ușurare, recunosc.
Am vești și mai bune! V-am adus-o pe cea care ne-a spus de Cenușăreasa.
O să ne zică povești! E...
Moartă.
- Tragic. - Cumplit.
Dar a țintit bine.
A cui e săgeata?
A mea, Peter.
Trage, Peter. Drept în inimă.
Wendy trăiește!
E sărutul meu.
Sărutul meu a salvat-o.
Îmi amintesc de săruturi. Lasă-mă să văd.
Da, e un sărut.
Puternic lucru...
Hai s-o ducem în casă.
Mâinile.
Sunt cam murdare. Trebuie să rămână aici și să moară.
- Nu! - Cum m-am putut gândi la așa ceva?
Ce prostie! Îmi pare rău.
O să facem o casă în jurul ei.
Genial!
- Cu coș și ciocănaș! - Perfect!
- Cu ferestre! - Ceva din care să privească afară.
Tink a făcut-o.
Tinkerbell!
Tu ai făcut-o, Tink?
Aleluia! Aleluia!
Atunci nu mai sunt prietenul tău.
Prima impresie e foarte, foarte importantă.
Uitați-o. Fiți adorabili.
Domniță Wendy,
pentru tine am făcut această casă.
- Cu ciocănaș. - Și coș.
Unu, doi, trei...
Te rugăm, fii mama noastră!
Ei bine, e de-a dreptul fascinant.
Dar vedeți voi, n-am deloc experiență.
- Spui povești? - Da.
Atunci ești perfectă.
Prea bine. Am să mă străduiesc.
- Slightly. Îmi pare bine. - Nibs. Îmi pare rău de eșarfă.
Trebuie să fim prudenți. Sunt personaje urâte pe-aici.
Dacă Hook ne găsește, ne spintecă!
- E îngrozitor! - Pentru asta trăim!
- Dar eu... - E timpul să-l întâlnești pe tata, mamă.
Abia aștept să fiu fiul tău.
Bun venit, mamă!
Disciplină... În asta cred tații.
Trebuie să bați imediat copiii
înainte să încerce să te omoare din nou.
De fapt, noi ar trebui să-i omorâm.
Peter!
Tată!
Sunt de acord că sunt absolut cumpliți,
dar dacă-i omori, o să se creadă importanți.
- Foarte! - Și unici.
Sugerez ceva
mult mai cumplit.
Doctorii.
E cel mai înfiorător și scârbos lucru.
Genul lipicios și dulce.
Omoară-ne! Omoară-ne, te rugăm!
Cel mai mic întâi.
Michael?
Michael.
John!
- Frații mei! - Cine?
Se aude mai tare din piatra asta.
Cât de ciudat!
Gânduri plăcute! Gânduri plăcute!
Săbii! Pumnale! Napoleon!
Ce umilitor!
John, e ceva mai rău.
Prințesă Tiger Lily...
Îl căutăm, ca întotdeauna,
pe Peter Pan și ascunzătoarea lui secretă.
Din fericire, două cunoștințe de-ale lui
au fost văzute căzând în partea asta a junglei.
I-ai văzut?
Zice: "Îmi pare rău, dar nu".
Cârligul meu crede că i-ai văzut, prințesă.
Dă-i drumul sălbaticei, tu...
Tu... Tu, sălbaticule!
Sirenele nu sunt ca în cărțile de povești.
Sunt creaturi întunecate, în legătură cu toate lucrurile misterioase.
Dacă Hook i-ar fi capturat pe frații lui Wendy,
sirenele ar fi știut.
Ce drăguț!
Nu sunt drăguțe?
Te îneacă drăguțele, dacă te apropii prea tare.
Hook îi are pe frații tăi
la Castelul Negru.
Ca toate atacurile-surpriză,
trebuie dus
fără scrupule.
Puneți copiii pe stâncă.
Îmi pare rău, Alteță. Mai aveți ceva de spus?
Rugați-vă pentru viața voastră.
Domnilor!
Eu și frații mei suntem domni englezi.
Domnii englezi nu imploră!
Vă rog!
Vă rog! Vă rog, nu ne omorâți!
- Nici pe mine, vă rog! - N-am făcut niciodată nimic.
E rece!
Rece!
- Ajutor! - Hai...
Vino-le în ajutor...
Și-atunci am să te împușc cu toate intențiile tale nobile cu tot.
Am luat astea.
Știi s-o folosești?
Promite-mi un lucru.
Pe Hook mi-l lași mie.
Îți promit.
- Așteaptă aici semnalul meu. - Aici?!
Peter!
Astfel Wendy a văzut pentru prima dată personajul sinistru din poveștile ei.
I-a văzut ochii pătrunzători și n-a fost înfricoșată,
ci hipnotizată.
Dle Smee!
Tu ești, căpitane?
Pucioasă și fiere, omule! Ce crezi că faci?
Păi am legat copiii, așa cum ai spus.
Eliberează-i!
Să-i eliberez?
Și capcana ta?
Eliberează-i sau bag cârligul în tine!
Nu știu ce vrea cu ei. Sunt un mare idiot!
Trage lanțurile. Dă-le drumul.
Și ia-ți pisica.
- Dle Smee! - Da, căpitane.
- A apărut? - Nu, căpitane.
Unde sunt copiii?
E în regulă, căpitane. Le-am dat drumul.
- Ce? - Le-am dat drumul.
Le-ai... dat... drumul!
Dle Smee!
Cine ești, străine?
James Hook.
Căpitan pe Cap-de-Mort.
Dacă tu ești Hook,
atunci eu cine sunt?
Ești un cod.
Spune-mi, Hook. Mai ai vreun nume?
Da.
- Legumă? - Nu.
- Mineral? - Nu.
- Animal? - Da.
- Bărbat? - Nu!
- Băiat? - Da!
- Băiat obișnuit? - Nu!
Băiat minunat?
- Da! Te dai bătut? - Da!
- Sunt... - De domeniul trecutului.
Peter, ai grijă!
Uite-l!
E slujba ta de înmormântare, băiete.
- Ești gata s-o pierzi și pe cealaltă? - Nu și de data asta.
Fetițo...
Cine ești tu să-mi spui "fetițo"?
- Deschide poarta! - Împinge, Michael.
Ursulețul!
În locul tău, m-aș da bătut.
În locul tău,
aș fi urât.
Sunteți gata?
Foc!
Luați barca!
Întoarceți barca!
Întoarceți-o!
Iar acum, Peter Pan,
o să mori.
Să mor ar fi o aventură foarte mare.
O, nu...
Împușcați-l!
Tu...!
Smee!
E cam tragic, nu credeți?
Războinicul e rănit.
Ea invocă spiritul vulturului că să-l vindece pe războinic.
E atât de impresionant.
Războinicul e tămăduit.
Peter?
Cumplită zi.
Și-a găsit o...
Wendy?
Și Hook e singur.
Și eu.
Și tu?
Izgonită? Ce câine!
Cred că noi doi
ar trebui să vorbim.
Wendy...
Doar ne prefacem, nu?
Că eu și cu tine suntem...
Da.
Wendy...
Vezi tu, aș părea foarte bătrân, dacă aș fi un tată adevărat.
Peter...
Care sunt sentimentele tale adevărate?
Sentimente?
Ce simți?
Fericire? Tristețe?
- Gelozie? - Gelozie? Tink.
- Mânie? - Mânie...
Hook.
Dragoste?
- Dragoste? - Dragoste.
N-am auzit niciodată de ea.
Eu cred că ai auzit, Peter.
Îndrăznesc să spun că ai și simțit-o
pentru ceva
sau cineva.
Niciodată!
Și să aud de ea mă jignește.
Peter...
De ce strici tot? Ne simțim bine, nu?
Te-am învățat să lupți și să zbori.
Ce altceva ar mai putea fi?
- Sunt atât de multe... - Ce?!
Ce altceva mai e?
Nu știu. Cred că devine mai limpede când crești mare.
Nu vreau să cresc! Nu poți să mă faci! O să te izgonesc ca pe Tinkerbell.
N-o să mă las izgonită!
Atunci du-te acasă și crești mare!
Și ia-ți sentimentele cu tine!
Peter! Vino înapoi!
Peter!
Peter nu vroia ca Wendy să plece.
Mai vizită o dată casa lui Wendy
ca să vadă dacă dl și dna Darling închiseseră fereastra.
Dar, ca și înainte,
o văzu pe dna Darling în scaunul ei, lângă fereastră,
cu ochii obosiți de atâta căutat pe cer.
Wendy...
N-o putem avea amândoi, dnă.
John?
Michael? Wendy?
Fereastra e închisă!
George, ajută-mă!
- Ce e? S-au întors?! - Fereastra e închisă!
Trebuie să fie mereu deschisă pentru ei!
Mereu!
Nu s-au întors.
Bun venit!
El l-a scris.
Wendy Darling.
Muscat, dră?
Sunt mică.
Rom, atunci?
Nu, mulțumesc.
Mi s-a spus că ai fugit de acasă.
N-am luat-o niciodată așa.
Dar bănuiesc că asta am făcut.
Ce minunat!
Părinții mei vroiau să cresc mare.
Maturizarea e o treabă atât de barbară,
plină de neplăceri
și coșuri.
Era mai simplu când eram mică.
Apoi încep necazurile.
Apar sentimentele...
Pan e foarte norocos că îl lasă rece.
Da, da... Nu poate iubi.
Face parte din misterul existenței sale.
Trabuc?
Gata, gata...
Nu e nevoie să fie așa.
Ți-ai dorit vreodată să fii pirat, inimioara mea?
M-am gândit odată să-mi spun
Jill Mână-Roșie.
Ce nume minunat! Așa o să-ți spunem, dacă ni te alături.
Dar ce sarcini aș avea? Nu-mi puteți cere să jefuiesc.
Spui
cumva
povești?
Și au trăit toți fericiți
până la
adânci bătrâneți.
Bravo!
Îmi acorzi un răgaz ca să cântăresc oferta ta generoasă?
Firește! Trebuie s-o faci.
Flăcăii mei o să te ducă înapoi unde te-au găsit.
Nimeni din echipajul meu n-o să te urmărească. Jur.
Noua mea obsesie ești tu,
nu dragul de Peter Pan sau pe unde se află.
Ce-ar zice mama, dacă aș deveni pirat?
Până când ne-om revedea.
Ce-ar zice mama, dacă ar deveni pirat?
Dar cu cât Wendy se gândea mai mult la mama ei,
cu atât mai puține își amintea.
- John... - Nu făceam nimic.
- John! - Da?
Cum îl cheamă pe tatăl tău?
Pe tatăl meu? Peter.
- Tată! - Da, Peter!
Michael, cine e mama ta?
El a primit-o pe cea ușoară.
Tu ești mama mea, Wendy.
Și nu e nemaipomenită?
E un pirat nou pe Cap-de-Mort.
Sirenele spun că se numește Jill Mână-Roșie.
Încă o aventură, băieți! Haideți!
Jill Mână-Roșie?! Pare înfricoșătoare!
Înfricoșătoare? E doar o povestitoare.
Doar o povestitoare?
Jill Mână-Roșie ar putea fi o spadasină neînfricată.
O fată ca ea?
Neînfricată sau nu, o s-o străpung oricum!
Atunci pregătește-te, Peter Pan.
Căci eu sunt Jill Mână-Roșie.
- Mamă... - Wendy?
E adevărat, John.
Sora ta a fost invitată să ia parte la piraterie.
Dar, mamă, Hook e un dușman.
Și un ticălos.
Dimpotrivă.
Îl găsesc pe căpitanul Hook un om plin de sentimente.
Mama și tata se ceartă iar.
Dle, ești grosolan și cu lipsuri.
Ce-mi lipsește?
Ești doar un băiețel.
Chiar te faci pirat, mamă?
Nu.
Mergem acasă.
- Acasă? - Plecăm din Neverland?
- Nu poți! - Nu vrem!
Trebuie.
Ne-am uitat părinții.
Trebuie să plecăm imediat
până nu suntem și noi uitați la rândul nostru.
Mi-am uitat
părinții.
Trebuie să plecăm.
Dacă vreți.
"Dacă vreți"?
Dacă vreți!
Ucide! Ucide! Ucide!
Stai liniștită, draga mea.
Cu Pan mort
o să fim amândoi liberi.
Ați putea dormi în camera copiilor!
Am vorbit cu o zână să vă conducă.
Peter...
Noi am stat de vorbă.
Dacă te-ai întoarce cu noi?
- Putem pleca, Peter? - Te rugăm, Peter.
Dacă vreți.
Luați-vă lucrurile.
Și tu, Peter.
O să mă trimită la școală?
- Da. - După aceea într-un birou?
Bănuiesc.
Curând o să fiu bărbat.
Nu poți să mă prinzi și să mă faci bărbat!
Peter.
Vreau să fiu băiat și să mă distrez pentru totdeauna!
Așa spui, dar cred că asta e cea mai mare prefăcătorie a ta.
Pa, pa!
Nu există zâne.
Nu-ți uita doctoria.
Surpriză!
O nouă eră începe.
Luați-i.
Nici o doctorie. Nu vreau să iau nici o doc...
Nu...
De frică să nu fie prins de viu,
Hook avea în permanență asupra lui o otravă cumplită
ce picura când lăcrima din ochii lui înroșiți.
Nu...
Era un amestec de răutate, gelozie și dezamăgire.
Era instantaneu fatală și fără antidot.
Nu dormeam!
Wendy?
Wendy, ești acolo?
Tink...
Mi-ai băut doctoria!
Tinkerbell?
Tink...
De ce ți se stinge lumina?
Tink, de ce ești așa rece?
Nu te răci, Tink. Nu te răci.
Vino înapoi, te rog.
Te rog, Tink, nu mă părăsi.
Iartă-mă, Tink. Îmi pare rău.
Îmi pare atât de rău. Te rog, iartă-mă.
Tink!
E încă loc pentru un povestitor.
Prefer să mor.
- Păcat. - Căpitane, uită-te la cer.
Și la apă.
Cred că Pan a murit.
- Imposibil! - Nu...
Nu...
Mateloți, jos pălăriile!
Un moment de liniște
pentru dușmanul nostru căzut,
Peter Pan.
Ridicăm pânzele în zori!
Cred în zâne. Cred. Cred.
- Nu, nu, nu! - Ajutor!
Fetițele mereu primele.
Cred în zâne.
Cred. Cred.
Cred în zâne. Cred. Cred.
Cred în zâne.
- Ce? - Cred în zâne!
Cred în zâne.
Cred în zâne!
- Cred. - Cred în zâne.
Cred în zâne!
Cred în zâne.
Cred. Cred.
Cred în zâne!
Cred. Cred. Cred în...
Încetați trăncăneala sau vă străpung!
"Cred în zâne! Cred! Cred!"
Cred în zâne! Cred! Cred!
Cred în zâne.
Cred. Cred.
Cred în zâne.
Cred. Cred.
Cred în zâne.
- Cred. - Cred.
Cred în zâne.
Cred! Cred!
Cred în zâne!
Cred! Cred!
Cred în zâne! Cred! Cred!
Cred în zâne!
Cred! Cred!
Cred în zâne!
Cred! Cred!
Cred în zâne. Cred! Cred!
Cred în zâne!
Cred! Cred!
Cred în zâne.
Cred în zâne!
Cred în zâne.
Cred în zâne!
Cred în zâne.
Cred în zâne!
Cre...
O, Tink, trăiești! O, Tink!
Trăiești! Trăiești!
Cred! Cred!
Cred în zâne! Cred! Cred!
Cred în zâne!
Trăiește!
E Hook sau eu de data asta.
De ce există?
Ce e?!
Mai vreau să aud o poveste înainte să mori. Povestea lui Peter Pan.
- A fost odată... - A fost odată...
Brutelor, Jill Mână-Roșie o să ne spună o poveste!
...un băiat pe nume Peter Pan care s-a hotărât să nu crească mare.
Sari peste prolog.
Așa că și-a luat zborul spre Neverland, unde sunt pirații.
Era vreunul Noodler?
- Da. - Ai auzit, căpitane?
Sunt în poveste!
Cât trebuie să se fi distrat!
Da...
Numai că se simțea cam singur.
Singur?
Avea nevoie de o Wendy.
Și eu am nevoie de o Wendy.
Foarte palpitant. Doi morți deja.
De ce de o Wendy?
Îi plăceau poveștile mele.
Ce povești?
Cenușăreasa,
Albă ca Zăpada,
- ...Frumoasa din pădurea adormită. - Povești de dragoste?
Aventuri în care binele învinge răul.
Toate se termină cu un sărut.
Un sărut...
Deci are sentimente.
Are sentimente față de tine.
Ea i-a spus povești. El a învățat-o să zboare.
Cum?
Te gândești la lucruri plăcute. Te ridică în aer.
Eu n-am gânduri plăcute.
Asta te coboară.
Cum altfel?
Las-o în pace!
Ai nevoie de pulbere de zână!
Michael!
Și Pan? Gândurile neplăcute o să-l aducă jos?
El n-are gânduri neplăcute.
Dar dacă Wendy ar păși pe scândură?!
Da!
Scândura! Scândura!
Scândura! Scândura! Scândura!
Știi, îmi pare sincer nespus de rău.
Ironia...
Vine după Hook
și se alege cu o povestitoare.
Nu!
Ai auzit-o lovind apa? Că eu n-am auzit-o.
Fiara a înghițit-o cu totul.
La tribord!
Mai vrea, căpitane!
Atunci să-i mai dăm.
Mutați scândura!
Nu!
Liniște, progenitură netrebnică!
Îți arăt eu drumul spre moarte.
Sus pe pânze! Vânați-l!
Mișcați-vă, netrebnicilor!
Ce s-a auzit?!
E aici, căpitane!
Diavole! Demonule! Fiară blestemată!
Ți-a sunat ceasul!
Așadar...
Peter Pan.
Asta e mâna ta.
Da, James Hook.
Tânăr mândru și obraznic,
pregătește-te să-ți vezi sfârșitul!
La luptă!
Lăsați-l!
E al meu.
Acum!
Poftim, ia-l. Oricum n-am vrut niciodată să fiu pirat.
O să-mi petrec restul vieții făcând fapte bune.
L-am prins!
Ticălosule! Strică-Tot!
Desfrânatule!
E Hook! Zboară!
Și îi place!
Vrei să zbori? Hai să zburăm!
Nu e rău, pentru un bătrân.
Știu ce ești!
Sunt cel mai bun vreodată!
Ești o tragedie!
Eu? Tragic?
Te părăsea, Pan.
Wendy a ta
te părăsea.
De ce ar sta?
Ce ai de oferit?
Ești incomplet.
Preferă să crească mare decât să stea cu tine!
Hai să aruncăm o privire în viitor.
Ce-mi văd ochii?
E preafrumoasa Wendy.
E în camera copiilor.
Fereastra e închisă.
O s-o deschid!
- Mă tem că e zăvorâtă. - O s-o strig.
- Nu te aude. - Nu.
- Nu te vede. - Wendy!
- Te-a uitat de tot. - Termină! Te rog, termină!
Și ce-mi mai văd ochii?
E altcineva în locul tău.
Se numește
soț.
Mori singur.
Neiubit.
Neiubit...
Exact ca mine.
Nu!
Liniște, toată lumea,
ca Wendy să-și ia rămas bun.
Peter...
Îmi pare rău, trebuie să cresc mare.
Dar
ăsta e al tău.
E doar un degetar.
Cât de tipic unei fete!
Te rog, frumoasa mea.
Dă-i lui Peter Pan neprețuitul tău degetar.
Ăsta e al tău.
Și va fi al tău întotdeauna.
Ăla nu era un degetar.
Era sărutul ei ascuns.
Pregătiți-vă, flăcăi.
E lucru puternic!
Pan...
Ești roz tot!
Scurta-mi-aș infinitivele!
Am câștigat!
Eu am câștigat!
Tu ești bătrân.
Dar am câștigat!
Bătrân.
Și singur.
Singur.
Nu!
Am câștigat! Am câștigat! Sunt...
Terminat.
Gânduri plăcute...
Spintecări! Ucideri! Sufocări! Avocați! Dentiști!
Bătrân! Singur! Terminat!
Tortură și durere! Puroi! Sânge! Sânge de copii! De cățeluși!
- Boli! Râie! - Bătrân! Singur! Terminat!
Pisoiași trași în țeapă!
Nu! Păianjeni, gândaci, șerpi...
Moarte albă. Moarte neagră! Orice moarte! O ceașcă de ceai!
Bătrân! Singur! Terminat!
- Bătrân, singur... - Terminat.
Terminat.
Pucioasă și fiere!
Liniște, câinilor!
Sau dau cu ancora în voi.
Am câștigat! Am câștigat!
- Sunteți gata de lansare la apă? - Da, căpitane!
Că deștept mai ești!
Mamă...
Nana...
Să-i dăm vestea ușurel.
O, Nana...
Am visat că micuții mei s-au întors.
Am visat că dormeau
în paturile lor.
Dar n-o să se întoarcă niciodată.
Nu înțelegeau cum de nu-i văzuse.
Dar vedeți voi,
îi văzuse în pat de atâtea ori în visele ei,
încât credea că și acesta era tot un vis ce zăbovea.
Bună, mamă. Chiar suntem noi.
- Michael. - John.
- Wendy. - Ne-am întors.
George, vino repede!
Vin! Ce e?
Ne-am întors, tată.
Ți-a fost dor de noi?
V-ați întors.
Bine.
Excelent.
Bravo.
Îngerașul meu...
Sigur că mi-a fost dor de voi.
Bun, băieți. După mine. Nu puneți mâna pe tapet. Intrați.
Ca să vezi ce chestie! Acești tineri domni spun că...
V-ați întors.
Mamă, tată, aș vrea să vă fac cunoștință cu băieții pierduți.
- Bună. - Pălăriile!
Pot să-i țin?
Ei bine...
Păi...
Cheltuiala...
Gândește-te la vecini.
Dă-i naibii de vecini!
Și de cheltuială!
Bun venit în familie, băieți!
Mulțumim.
Asta o să ajute cu cheltuiala?
Vrea cineva să călărească poneiul?
- Eu sunt Tootles. - Tootles Darling.
- Eu sunt Curly. - Curly Darling.
Și pe tine cum te cheamă?
Nibs. Eu planific bătăliile.
Ai vrea o mamă, Nibs?
Da.
- Ce e, copile? - N-am găsit casa.
Și acum toată lumea are o mamă
în afară de mine.
Te cheamă Slightly?
Da.
Atunci eu sunt mama ta.
De unde știi?
O simt în măduva oaselor.
Mamă!
George! Mary! Am un fiu!
Nici că se putea ceva mai încântător,
doar că nu era nimeni care să vadă...
Doar un copil neobișnuit care se uita pe geam.
Peter Pan a avut nenumărate bucurii de care alți copii n-ajung să aibă parte.
Dar el se uita la singura bucurie de care trebuia să fie lipsit pe veci.
Să trăiesc ar fi o aventură foarte mare.
Peter!
N-o să mă uiți, nu?
Eu?
Să uit?
Niciodată.
Ai să te întorci?
Ca să aud povești
despre mine.
Dar nu l-am mai văzut niciodată pe Peter Pan.
Acum spun povestea lui copiilor mei.
Și ei au s-o spună copiilor lor.
Și tot așa mai departe.
Căci toți copiii cresc mari
în afară de unu.
SubRip by Driv3r