СТРАХОВИТИ ИСТОРИИ.
Медисън, Делауеър.
Мамо.
Мамо сигурна ли си, че не търсят на някое друго място зам. Директори?
Например? - Базата Гуантанамо.
Там е горещо.
Северна Корея?
От там няма да се върнем.
А Детройт?
Това е мястото.
Хайде, хайде.
Забрави Ню Йорк, тук ще е по различно.
Мразя да съм тук, но ще остана, защото те обичам.
И аз те обичам.
Не мога да замина, докато не стана пълнолетен.
Само виж тази кухня, тя е по-голяма от апартамента ни.
Но, ти не готвиш.
Виж колко разделителни повърхности има тук.
Чу ли това? - Не, нищо не чух.
Точно.
Направо от Ню Йорк, сестра ми Гейл.
И особенния ми гостенин, племенника ми Зак.
Имаш отлични референции. - О, да.
Ще ти кажа по-късно. -Добре.
Как се радвам. Колко много цветове.
Колко си се променила.
Боже, радвам се да те видя.
Чакай минутка.
Боже, той става все по-красив всеки път когато го видя.
Благодаря Лорейн.
Колко красиво момче.
А в детството какъв изрод беше.
Невероятно.
Сега е добре, нормален е.
Сега е красавец и не може вече да погрознее.
Tова вече е минало.
Почти забравих, че имам подарък за теб.
От моята нова модна линия. - Готина е.
Премери я. - Неверояно.
Тя е в ограничена серия, така че няма да видиш много хора с нея.
Просто не мога да си представя, че е с ограничена серия.
Можеш да я премериш.
Сложи я.
Просто чудесно.
Добре.
Ще ида да взема кашоните от колата.
Скъпи не сваляй шапката, не искам да изгориш на слънцето.
Издлеждаш добре с нея.
Значи, ти си новия съсед?
Да, радвам се да се запознаем.
Дълго ли пътува от Ню Йорк?
Аз се досетих по шапката, която имаш.
А, не.
Разбира се, не.
Всъщност, това е подарък от леля ми.
Подарък за мен и за всички които искат да те видят.
Всъщност казвам се Зак.
Аз съм Хана.
Трябва да тръгвам.
Добър разговор.
Здрасти. Тъкмо си тръгвах.
Просто ... Просто аз и майка ми...
Тази шапка ми е подарък. - Виждаш ли тази ограда?
Виждаш ли оградата?
Да.
Остани от външната и страна.
Стой далеч от дъщеря ми, ти стой далеч и от мен ...
За да си нямаме проблеми.
Срещнах се със съседа.
Той е голямо плюшено мече.
O, г-н. Шивърс?
Да, той дойде в града преди няколко години.
Много е загадъчен.
Много е секси. Обичам аромата му.
Нещо подобно на мента. Действа ми.
Не е мой тип.
Спомням си този ден.
Добре ли си скъпи?
Да, да извини ме.
Трябва да подредя вещите си в стаята.
Загрижен съм за някои неща.
Как е той?
Труден.
Труден като стена.
Надявам се с времето да се промени.
А ти как си?
Надявам се с времето да ми стане по-леко.
Хайде Зак давай.
Бързо. Точно така.
Дръж правилно стойката.
Татко, не беше ли перфектно? - Не.
Зак, хвърляй.
Не беше зле.
Скъпи, добре ли си?
Да, просто гледах снимките от детството си.
Когато приличах на Голъм.
Да, нови приятели, нови приятели,
нови приятели.
Ей, Какво правиш?
Отивам на работа.
Ще уча, ще администрирам.
Готино мамо, но аз съм нов в училище.
Което само по себе си е настръхващо.
Още повече, ако ида заедно със зам. Директора.
Просто...
Дай ми една минута, за да сме поотделно.
Договорихме се. Обещаваш ли че ще се вместиш?
Знаеш че не мога да ти обещая.
Обещавам, добре.
Но да блокираш вратата...
е някак си детинско.
60 секунди започнаха.
60, 59, 58, 57, 56
Добре, дами и господа, намерете местата си.
Заемете местата си бързо.
Намерете местата си.
Добре. А сега седнете.
Съжалявам, извинете ме.
Добре, чудесно.
Здрасти новак.
Страхотно, страхотно.
Здрасти Тейлър. - Здравей Чон.
Нарече те Чон? - Да, представи си.
Казвам се Чемп.
По принцип тя не говори с мен, но вече има напредък.
3,2,1. Тишина.
Добро утро.
Радвам се да ви предствя новия зам. Директор, г-жа Купър.
Надявам се да я уважавате така, както уважавахте мен.
Кой направи това?
Здравейте.
Знам, че изразявайки мнението на администрацията,
ние чакаме есенния бал, който ще бъде в петък.
Ние тверкаме в очакване.
Не мога да повярвм.
Последните и думи бяха ужасни.
Това е майка ми.
Последните и думи бяха чудесни.
Шегувам се, не знам какво е това Тверк, но знам че е модерно.
Ще поканиш ли някой на танците?
Не.
И аз нямам планове.
Хей, можем да идем заедно.
Заедно?
Не в смисъл да танцуваме заедно.
Въпреки че може да се получи нещо.
Ако може да запалим тълпата.
Всичките момичета ще са наши.
Последното което ще кажа е,
веселете се и се пазете.
Вземи това.
Ако искаш да идем на бала заедно,
ето информация за контакт.
Това ми е домашния адрес,
а това е номера на осугуровката.
Можеш да ме намериш. - Благодаря.
Ако си мислите, че ще танцувате Тверк на бала, ще бъде идиотско.
Идиотско.
Ехо?
Има ли някой?
Изплаши ли се?
Не. - Ти направо подскочи.
Знаеш ли?
Подскочих, защото съм в добра форма.
Добре.
Не те видях в училище днес.
Да не си ме търсил?
Не, не, просто...
Имам домашно обучение.
Баща ти ли ти преподава?
Той е...
приятен и интензивен.
Доста интензивен.
Не го приемай лично, той не харесва никой.
И така...
Има ли някакви забавления тук?
Освен плашене на съседите.
Има нещо което обичам да правя. - Наистина ли?
Ела с мен.
Къде отиваме? - Спокойно, ще бъде весело.
Сигурна ли си какво правиш? - Да, хайде.
Насам.
Интересно ми е дали няма да ме убият.
Тук е спокойно.
Хана?
Следвам някакъв странен лабиринт.
Хайде страхливецо, почти стигнахме.
Още малко.
Ето тук. Изчакай.
Добре. И какво има тук?
Погледни това.
Е, какво мислиш?
Не е това което очаквах.
Какво е това място?
Строили са са го преди години, но са им свършили парите.
И това е останало.
Хайде, това е любимата ми част.
Чакай, какво правиш?
Не бой се, правя го постоянно.
Аз не се страхувам, просто...
Все още не съм си изгубил главата.
Добре, май е време да го направя.
Хайде.
Ще успееш, просто не гледай надолу. - Знам.
Няма да паднеш. - Знам.
Иначе нямаше да се кача.
Вече си тук.
Здравей. - Здрасти.
Това е невероятно.
Готино е нали?
Да, тук е красиво, вижда се всичко.
И така...
Защо дойдохте в Медисън?
Майка ми ме попита.
Зак ако можеше да избираш,
къде би искал да живееш?
И аз и казах.
Мамо, искам да ида в Медисън, щата Делауеър.
Това е мечтата ми.
Винаги ли си толкова саркастичен?
Не винаги, но често.
Извини ме.
Беше трудно за нас, след смъртта на татко.
Съжалявам.
Даже не споменавам за това.
А ти?
Не позвавах майка си.
Винаги се местехме от един град в друг.
Много гадно. - Да.
Хей.
Мога ли да те попитам нещо?
Сериозно Хана.
Какво?
Как ще слезнем?
Сериозно, как ще стане?
Колелото няма ли да слезе?
То е блокирано.
Не мога да повярвам че яде сладкиш.
Не е ли страшно?
Даже беше приятен на вкус.
И така...
Тове беше най страшната вечер, която съм имал.
Хей Зак, това беше мило.
Наистина. - Добре.
Хей Хана, аз...
ще изхвърлям боклука вторник и четвъртък, така че,
ако искаш да поговорим,
нямам нищо против.
Добре, ще го запомня.
Хана, какво правиш? - Съжалявам.
Последно предупреждение.
Стой далеч от нас.
Или ще ти се случи нещо лошо.
Вярвам ти.
Какво следва?
Ти знаеш защо.
Никога не отивай разбра ли, никога.
Хана.
По дяволите.
Какво? - Чух викове.
Хана добре ли е?
Нямаше никакви викове. - Имаше.
Надявам се за последен път, да се правиш на герой.
Чакай.
Мамо.
Хей мамо, мамо.
Мамо.
Как мина първия ден в училище?
Мамо, Хана има проблеми.
И коя е Хана?
Служба 911.
Да. Аз живея в Монро.
Имаме спешен случай.
Зак, какво става?
Може би е домашно насилие, не знам.
Арестуван сте.
Уважавам ентусиазма ти, но да го оставим за после.
Здравейте сър, казвам се офицер Стивънс.
Това е стажант офицер Брукс.
Извиняваме се за това.
Не се извинявай, беше добре.
Наистина ли?
Сериозно, добра работа.
Доложиха ни за нарушение 10-16.
Което е...
Не ми подсказвай.
Домашно насилие? - Правилно.
Наистина ли? - Да.
Колко странно, че аз през цялата нощ не чух нищо.
Той лъже.
Къде е Хана?
Чух че тя крещеше.
Да, имам дъщеря Хана.
Беше с мен за известно време,
докато не се случи нещо.
Тя и нейния съпруг,
заминаха за Лондон вчера сутринта.
Всичко е ясно, извинете сър.
Извинете за безокойството.
Съраунд звук.
Не мисля че аудио файла е престъпление.
Какъв файл?
Спокойно, просто искаше да каже,
че обича качествения звук.
О, много съжалявам.
Аз съм Купър, новата ви съседка.
Имате красив дом. - Удоволствието е мое.
Радвам се че сте тук със синът ви, заедно с полицията.
Отново съжалявам.
Извинете сър.
За това че нахлухме в къщата.
Очевидно е че нищо не сте нарушили.
Хана. Хана.
Хана. Къде е това?
Ще го задържа. Ще го задържа.
Харесва ми упорството, но не чак толкова.
Знаеш ли колко дават за фалшиво повикване?
До три години.
Може и предупреждение.
Чакайте, чакайте.
Да не би да вярвате в този Съраунд звук.
Зак стига.
Върви в къщи.
Офицери, много съжалявам.
Съжаляваме Гейл.
Намерете някое развлечение за вашия син.
Той е наркоман.
Да очевидно е.
Лека нощ.
Гейл, пусни ме да вляза.
Виждам.
Сестра ти е. - Здравей.
Здравей. - Благодаря за посещението.
Трябва да отида на бала в гимназията.
Не искам да оставам Зак сам.
Гейл, той е тинейджър.
Трябва да свикне с обстановката. Знаеш ли какво му трябва?
Да прекара една вечер с леля си.
Благодаря ти. - Мразя да се карам с него.
Знам, но сега ще е по-леко.
Добре, сега влизам.
Не се тревожи, със Зак тази вечер всичко ще е наред.
Зак.
В сряда бяхме на Суши.
Купиме си пиле Тараоки, представяш ли си?
Нещо тип японско. Знаеш ли...
Анжел ми харесваше, не че нещо ни свързваше но,
просто ми харесваше.
Знам че трябва да не ми пука,
но е време е да бъда умна.
А разума ми казва,
прекрати да се срещаш с този неудачник.
Знаех си.
Прави се на недостъен,
или по скоро...
е изгубил телефона си.
В някой пожар.
Мисля че си е изгубил телефона. - И аз така мисля.
За малко да забравя, имам тест в понеделник.
Трябва цяла нощ да се подготвям.
И моля те, не влизай в стаята ми.
Добре.
Ще се видим. - Лека нощ.
Все пак ще му звънна, може да е умрял.
Хей, хей.
Насам.
Какво правиш тук, дори не си се облякъл.
Отговори ми.
Ела насам.
Какво правиш?
Не ме докосвай.
А къде са момичетата?
Да, момичетата.
Имам нужда от помоща ти.
А момичетата къде са?
Има едно момиче.
Неверояно.
Какво, какво?
Затворена е в този дом, баща и е психопат.
А има ли приятелка?
Говоря ти сериозно.
Знаеш ли, мислех си че има момичета,
а вместо това има психопат.
Аз съм костюмиран.
Защо не извика полиция?
Вече го направих. Казаха че е фалшиво обаждане.
Пич, имаш проблеми. - Добре че ми каза.
Какво правиш?
Ще измачкам костюма, струва пари.
Ето там.
Да тръгваме.
Добре, добре.
Не мога да повярвам, костюма ми.
В Ню Йорк ли научи това?
Не, в Youtube.
Остани тук, ще ме прикриваш.
Да чакам сам?
В тъмнината?
Да, ти ще гледаш наоколо.
Ако баща и дойде, ще ми дадеш този сигнал.
Добре, договорихме се.
Ако почуствам заплаха,
просто ще избягам.
Къде попаднах?
Какво правиш тук, трябваше да пазиш?
Така мога да те наглеждам.
Затова съм тук.
Не, трябваше да наглеждаш отвън.
Гледай.
Има теория, че жервите сами са си виновни,
за това което им се случва.
Влязохме в чуждо леговище.
Направо ще ни изкормят.
Ще ни извадят червата.
Няма да умреш.
Поне не днес.
Всичко ще бъде наред.
Добре.
Как иначе.
О, капани.
Кой слага капани в подземията?
Сериозно.
Да вървим.
Да излизаме навън.
Трябва да се махнем от капаните.
Ще ни лишат от детсвеноста.
Насам, да вървим.
Звука дойде оттам.
Да намерим нейната стая.
Хана.
Странно.
Все едно звукът дойде от книгите.
Това е стара къща.
Виж това.
"Нощният вълк"
"Съседът призрак."
"Ноща на живите марионетки. "
Това са все ужаси, които съм чел.
Защо са тук тези детски книги?
Какви детски книги? Детските те приспиват.
А тези не ти дават да заспиш цяла нощ.
Р.Л. Стайн.
Какво се е случило с него?
Един ден автора е изчезнал, какво значение има, да тръгваме.
Снежния човек от Пасадена.
Баба ми е от Пасадена.
Четох тази книга при нея.
Добре.
Ние не сме в библиотека.
Знам но, защо тези книги са заключени.
Какъв е смисъла?
Трябва да има и ключ някъде,
за да ги отключим.
Добре, ще ги отключа. Гледай сега, нали?
погледни ги,
а след това ще търсим...
Залегни.
Зак? - Хей.
Какво правиш в дома ми?
Мислех че си завързана някъде.
Възможно е. - И как го реши?
Чух викове и се обадих...
На полицията. - Трябва веднага да се махате.
Добре.
Един момент.
Здравей, аз съм Чемп.
Приятно ми е.
Довечера в училище ще има бал.
Можеш да дойдеш.
И да забереш приятелка.
Не ми пука как изглежда.
Вие ли отворихте книгата.
Да, аз, извини ме.
Изпуснах я някъде.
Сега ще я върна на рафта.
Не, не я отваряй.
Не.
Какво става?
Само без никакви звуци.
Татко ще ме убие.
Чакай, Зак.
Зак.
Почакай Хана.
Хана, спри.
Зак, защо влезе там.
Обясни ми какво става?
Не мога да обясня, трябва да се махам.
Зак, чакай, чакай. Чуй ме.
Стой, стой.
Остави ме.
Слушай, бъди внимателен.
Зак, това беше Снежния човек.
Той просто оживя от книгата.
Знаеш ли какво става Зак?
Отивам след Хана.
Виж, четох книгата за Пасадена.
Това не е шега пич.
Тя влезе тук.
Да, и какво ще правиш?
Трябва да викнем ченгетата.
Имал ли си работа с ченгета?
Не.
Това драскотини ли са на стената?
Да.
Исках да се убедя.
Ти ли извика?
Не ме докосвай.
Добре, насам.
Какво прави там, книга ли чете?
Хана.
Какво става? Това нещо...
Тихо.
Tрябва да се махаме.
Шегуваш ли се?
Трябва ни танк.
Чакайте, той е направен от сняг.
Значи трябва да го разтопим.
Вярно.
Тихо, тихо.
Това бонбон ли е?
Пазете се.
Да изчезваме оттук.
Хана, да вървим.
Какво правите?
Спрете.
Вие не разбирате,
можем да го спрем само тогава,
когато го върнем обратно в книгата.
Трябва да съм наблизо.
Какво чакаш, отвори книгата.
Рано е.
Хана, отвори книгата. - Още не.
Хана. - Сега.
Книгата.
Какво правиш? -Хана.
Не. Не.
Не трябва да се добере до книгата.
Добре ли си? - Да.
Момчета бързо, да тръгваме.
Хайде.
Насам, хайде.
Побързайте. - Идваме.
Хайде пали.
Лоша идея, лоша идея. Хайде, слизай оттам.
Хайде, насам.
Момчета, хайде, насам.
Побързайте.
Всички вие в колата. Веднага!
Какво ще правиш с нас?
Имаме право да питаме. - Млъкнете.
Татко, те искаха да ми помогнат.
Казах му да стои далеч, иначе ще се случи нещо.
Но децата никога не слушат.
Трябваше да ви отворя книгата за Пасадена.
За танцуващите хамстери.
Аз знам кой си ти.
Р.Л. Стайн.
Кой това? Не знам кой е този.
Значи това обяснява защо книгите ти са шибани.
Какво правиш?
Даже не знам коя от тях мразя най-много.
"Кърваво Чудовище",
или "Превръщане в червей".
Какво ти става?
Всеки критик ще ти каже,
че ти не си Стивън Кинг.
Нека ти кажа нещо за Стивън Кинг.
Стивън Кинг иска да бъде като мен.
Продал съм повече книги от него, но, никой не говори за това.
Добре. - Много повече книги.
Татко.
Престани, отново почервеня.
Чакайте, не може да бъде.
Ти си Стайн?
Ти ли си, наистина?
Наистина ли?
Може ли едно селфи? - Не.
Хайде. - Не.
Казах не.
Казах ти не.
Махни го от мен.
Извинявай.
Просто исках да сложа снимката в инстаграм.
Добре, дай да видя.
Ето. - Благодаря.
Каквото и да се случи, сега отивате в къщи,
обличате пижамите и заспивате.
На сутринта все едно е било кошмар.
Татко почакай.
Местим се, нямаме време за филми.
Е, и какво ще правим сега?
Зак, пич.
Хана, какво правиш?
Защо не мога да живея нормално?
Хана, ние сме ненормално семейство.
Събирай си вещите. - Омръзна ми.
О, тинейджъри.
Можех да ви убия.
Крив ти е мерника.
Какво правите тук? Вървете си в къщи.
Никаде не отиваме, докато не ни кажеш какво става.
Не, не. Не мога да обяснявам.
За малко да ни изяде, Снежния човек,
което е немислимо.
Трябва да обясниш.
Добре, виж.
Откъде да започнем?
В детсвото имах страшна алергия,
заради която не излизах от къщи.
Децата хвърляха камъни по прозореца ми,
измисляха ми прякори,
и аз си създадох измислени приятели.
Чудовища.
Демони, за да тероризират съседите,
и всеки който ми се присмива.
Възприемах ги като истински.
И един ден,
те действително,
оживяха.
И станаха истински.
Чудовищата напуснаха страниците на книгите ми.
Докато книгите са затворени, ние сме в безопасност.
Но ако се отворят...
вие видяхте какво ще се случи.
И аз имам алергии.
Какво имаш предвид?
Просто така, злоупотребих.
Разбирам те.
Какво се заприказвах с вас. Хана.
Да тръгваме.
Хана! - Извинете.
Да тръгваме.
Хана ти вземи книгите от буквата А до М, а аз от М до Я.
И ги пази от тях.
О не, само не той.
Здравей татенце.
Колко време мина?
Стори ми се цяла вечност.
Кои са новите ти приятели?
Ние не сме му приятели.
Слапи, радвам се да те видя отново.
Липсвах ли ти?
Разбира се.
Какъв е плана приятел?
Сигурно си ме призовал за нещо забавно.
Да тероризираме местните?
Да унищожим града?
Хайде казвай!
Слапи ти си прав.
Искам да унищожа Медисън.
И не мога без помоща ти.
O, да. Искам го.
Как се казваше?
Да ти настръхне кожата.
Боже, колко е страшен.
Да, обича да се смее.
Много тъпа Марионетка.
Кого наричаш Марионетка?
Марионетко.
Искаш да ме върнеш обратно?
Не, не, не изглупявай.
Знам кога ме лъжеш, татенце.
Ти огорчи силно Слапи.
Слапи повече няма да се върне на рафта.
Никога вече.
Слапи недей.
Мисля, че е време аз да давам насоки в нашата връзка.
Днес ще се сбъдне най-добрия ти роман.
Всичките ти деца ще бъдат заедно.
Слава Богу, изчезна.
Той изчезна.
Взел е всичките книги.
Ето това е истински обрат на събитията.
Поздравления, туко що освободи демоните.
Тая кукла има наполеонов комплекс.
Аз отворих само една книга, не съм виновен за всичко.
Книгата на Слапи никой не я е докосвал.
Не ми харесва това момчета.
Заключена е отвън.
Вървете в кухнята, бързо.
Какво е това там? - Не знам.
Може би са дружелюбни.
Пуснете ме, някой да ми помогне.
Сокойно, ще те спася.
Извинявай, извинявай.
Извиниявам се.
Помогни ми Хана, помогни ми.
Назад, назад.
Помогнете ми, хайде.
Затваряй, затваряй. Има ли още?
По принцип не беше трудно.
Бяха из цялата къща.
Не, не, не, не.
Да се махаме. Трябва да идем в мазето.
Заключено е. - Вече не е.
Да побързаме.
Внимателно по стълбите.
Не забравяйте че има капани.
Хайде.
Заключвай. Заключвай.
Защо не пишеш книжки за Дъги или за Еднорози.
Защото не се продават в милиони тиражи.
Местна продажба? - Не, в световен мащаб, но е яко.
Какво е това?
Той пали книгите. - Защо?
За да не могат чудовищата да се върнат обратно.
Слапи ни отмъщава.
“Отмъщението на Слапи“, добро заглавие за книга.
Извинете момчета, искам да спра, но не мога да достигна сирачките.
Хей, това ще ми е новия бестселър, ще ви изплаши добре.
Заетите телефонни линии, ще са най-малкия ви проблем.
Ех, тази продажба ще е луда.
Града е завладян, липсва комуникация.
Навсякъде е хаос и никой не знае как да спре това.
Какво мислиш?
Не съм сигурна, не знам. - Това е филма Капка.
Оригинала със Стив Маккуин.
Не мога да повярвам, че не си го гледала.
Ела в къщи, имам го на диск, и ще го...
Тока изгасна отново.
А навън е нощ.
Добре, че поне имаме генератор.
Изглежда някой си е забравил тъпата Марионетка.
Кого наричаш Марионетка?
Говореща кукла? Какво значи това?
Аз идвам с мир. Невъоражен съм.
Исках да ви прочета приказка. - Млъкни!
Добре, това няма да ме спре. - Да ти виждам ръцете.
Офицери, освободени сте от задължения.
Замръзнете.
Ехо?
Здрасти красавице, навярно си се загубила.
Нямаш надпис за разпознаване.
Е, ще ти сипя вода и ще потърсим стопанина ти.
Добре ли изглежда?
Надявам се да е самотен, може би е женен, но иска друго.
Опитай се да не я разлееш.
Сега ще я донеса.
Сигурно си доста жаден?
Замразили са всички жилища в града.
О Боже, татко какво ти се е случило?
Почакайте.
О, слава Богу.
Лъжлива тревога, това не е баща ми.
Какво ще правим? - С толкова много чудовища нищо.
Ако може да ги съживите от страниците, може да има начин да ги върнем обратно.
Да, просто напиши книга. - Не знаете колко чудовища съм създал.
Те са хиляди, нямам време за всички.
Такто вслушай се, това е добра идея.
Напиши една история, но в която да участват всички.
Лесно е да се каже, една история с всички чудовища.
Брилянтно, наистина добра идея.
Гениално.
Имаш ли по-добра идея?
Много по-добра.
Не, точно сега нямам.
Тогава трябва да те сложим зад компютъра и да започнеш да пишеш.
Тук трябва да има някакви. - Не, не слушайте...
Имам нужда от пишещата ми машина. - Какво?
Всичко което съм писал, съм го писал на нея.
Не съм важен само аз. Тази машина е...
Специална.
Тя има душа.
Ако пиша на друго, няма да сработи.
И къде е машината? - Не се притеснявайте.
Тя е на сигурно място.
Хайде.
Хайде, хайде.
Поне една черта за обхват.
А преди ги хващах.
Извини ме, не исках да те уплаша.
Тоест исках, ама за да е забавно.
Всичко наред ли е?
Извини ме, искам да звънна на сина си, но няма обхват.
Никой няма обхват днес, странно.
Не знам какво става с телефона ми.
Няма обхват.
Слапи отряза всички връзки.
Той ни изолира.
Какво беше това?
Човека невидимка. Той е по бъркотиите.
Затворете прозореца.
Добре ли сте?
Внимателно!
Скъпа добре ли си?
Всички ли са наред?
Беше неочаквано.
Не помня да съм писал за гиганска богомолка.
Вече си спомних. - Измъкни ни оттук.
Какво правиш? - Не мога да карам на сляпо.
Просто карай!
Боже. Внимателно!
Ще се ударим. - Завий на дясно.
Ако някой иска да кара да заповяда.
Защо трябваше да пишеш толкова страшни истории?
Тогава ми беше забавно.
О, не. Колата ми.
Колата беше нова.
Колко далече е училището? - Не много.
Ще минем по прекия път, през гробището.
Гробището?
Спокойно, така ще стигнем по-бързо.
Откъде знаеш това?
Понякога искам нещо лудо и излизам. - И кога?
През ноща, когато спиш.
Наказана си! - Не е честно.
Сега не е време за това. Нека продължим.
Да скита по нощите с приятели.
Просто невероятно. - Млъкни.
Хей, не те ли мъчи жажда? - Не, защо?
А аз съм жаден. - Тогава си вземи.
Наистина ли?
Какво да взема, лимонада, гроздов, ягодов?
Човече, вземи портокалов!
Да, тук има повече приключения, отколкото в Ню Йорк.
Какво? - Порязал си се.
Зле ли е? - Да, много зле.
Имам ли белег? - Да, но сега...
Изглеждаш вече както преди.
Чу ли това?
Какво правиш?
Това е важно, така Върколака няма да усети миризмата ми.
Нещо не работи, трябва да се скрия.
Хайде.
Не, не, не.
Направи нещо.
Хайде, хайде насам.
Бягайте. Хайде, хайде.
Бързо, зад нас е.
По-бързо, догонва ни.
Бягайте, бягайте.
Помогни ми да се измъкна.
Какво правиш? - Няма време.
Помогни ми да се измъкна. - Няма време.
Измъкни ме, или не не, продължавай напред.
Не мога по-бързо.
Вървете, ние ще ви догоним. - Добре.
Ставай вече, трябва да се махаме.
Хайде, бързо.
Давай, давай.
От тази врата няма да излезе.
Бягайте, бягайте.
Заключена е. Насам.
Добре съм.
Все още съм добре.
Кой е това? - Леля ми, Лорейн.
Боже, мисля че убих тази мечка.
Това беше Върколак. - Какво?
Какво правиш тук? - Това е магазина ми, не знаех къде да ида.
Не можех да позвъня на полицията, нито на майка ти, на никой.
Здравей. - Здрасти.
Струва ми се че не ни запознаха.
Аз съм Лорейн.
Аз съм Р.Л. Стайн.
Оценявам това което направи.
Лошото ти шофиране ни спаси.
Без благодарности.
Лорейн, Лорейн, Лорейн.
Нямаме време, иди в полицията,
И им кажи да ни пресрещнат, нали?
Можеш ли да го направиш? - Мога.
Може ли да разменим тел. номера? - Не сега.
О Боже, това е лоша идея.
Какво беше това?
Добре ли си? - Да.
Спънах се в камък. Тук няма нищо страшно.
Откъде ти е прякора Чемп?
Това не е прякор.
Истинското име ли ти е това?
Пълното ми име е Шампион.
Пълното ти име е Шампион?
Извинявай.
Тове е една история през 90-те години.
Мама е играла за училището.
Два пъти са били шампиони.
За това ме е нарекла Чемп.
Ако те е страх, ще те държа за ръка.
Май теб повече те е страх.
Не се плаши, всичко е наред.
Това е само статуя. Добре ли си?
Спокойно, не се плаши.
Дай ми секунда.
Якето ти се е закачило.
Ти си моя герой.
Вече може да вървиш.
Какво става?
Нищо.
Сигурен ли си?
Да, напълно.
Зак.
Бягайте!
Зомбита. Бягайте!
Приближават.
Живо, живо, живо.
Заклещих се.
Трябва ми помощ. - Добре, късмет.
Бягаш бързо, а Шампионе.
Защо по дяволите атакуват в гръб. Чакайте, чакайте.
А сега да ставаме и да бягаме.
Ще те догоня страхливецо.
Добре Лорейн, ще го направиш.
Тряба да кажеш на полицаите, да побързат в училището.
Това е всичко.
Опа.
Ехо.
Има ли някой?
Обръщам се към всички полицай.
Отивайте в училището, племенника ми е в беда.
Той е заедно с Р.Л. Стайн. Те могат да спрат това.
Ало. Чува ли ме някой?
Аз те чувам.
Сержант Слапи. Готов за служба.
Боже, ти си... - Не го прави.
Говореща... - Не го казвай.
Марионетка. - Каза го.
Имаш право за запазиш мълчание.
Къде ми е машинката? Мисля че е там.
Или може би там. Трябва да се разделим.
Не недей, не помниш ли как се пишат книги?
Хайде, струва си да опитаме.
Какво се буташ? - Трябва да поговорим.
Хана не е в час. В час за какво?
Тя не е истинска.
Тя си мисли че е човек, нали?
А всъщност е част от въображението ти. Как може да я лъжеш?
Опитвах се да я защитя.
Мислиш ли че това е добре?
Това е дар на проклятието, ти не знаеш през какво минах, докато тя не се появи.
Тя е различна.
Така я написах, че се мисли за истинска, и тя е истинска за мен Зак.
Не очаквах да ме разбереш.
Разбирам те.
Боя се да не я загубя.
Истината е че се боя от самотата.
На твоята възраст престанах да общувам с хората.
След смъртта на баща ми, аз също се изолирах.
Може би можем да започнем отново.
Разбира се ако оживеем до утре.
Ето къде сте.
Всичко наред ли е? Изглежда сте видели призраци.
Добре хайде, намерихме машината.
Ах прелест, колко ми липсваше.
Всичко готово ли е? - Остана да измислим сюжета.
Какъв сюжет, добрите побеждават, чудовищата губят.
Не, не, трябва да е истински страховита история.
С напрежение и обрати.
И трябва добър личен герой.
Идете в спортната зала и им кажете да се махат от училището.
А ти къде? - Да намеря място за писане.
Слапи ще дойде за мен, нямам време.
Тръгвайте!
Невероятно.
Извинете.
Мога ли да мина.
Трябва да ида до сцената.
Това са танци, нали?
Да, по принцип танците са по-добри, но смисъла ти е ясен.
Зак!
Мамо, мамо. - Зак.
Притеснявах се, не можех да звънна. - Знам, знам мамо.
Тук всички са в опасност, трябва да се махат оттук.
Не Зак, не започвай отново. - Зак казва истината.
Здравей, аз съм Хана, съседката.
Хей всички, чуйте ме.
Всички да ме чуят!
Слизай оттам.
Аха, добре.
Чуйте приятеля ми Зак.
Хайде, говори.
Това ще прозвучи безумно, но...
Чудовища нахлуха в Медисън.
Момчета истина е, той не лъже.
Затвориха всички пътища в града.
И прекъснаха телефонните линии.
Изолираха ни от останалия свят.
Те ще дойдат за нас, така че трябва да направим нещо.
Хей, той е прав.
Той е Торбалан.
И си е наточил носа за нас.
Нямам идея...
Хей, огромен бръмбар си играе с колите.
Свършвай вече. - Не се шегувам.
Те са тук.
Това е истинско завръщане.
Всички да се успокоят!
Аз знам какво да правя, но няма да успея сам.
Вземи ключа. Покани всичките си приятели на партито.
Вижте, всичките тези чудовища,
ги създаде Р.Л. Стайн.
Той е тук и може да оправи всичко, но трябва да му дадем време.
Не се притеснявайте, той бързо пише своите книги.
Ноща беше студена.
Ноща е студена не звучи добре.
Приближете се, не се срамувайте. Нали не искате да изпуснете шоуто.
Това са всички изходи на училището. Барикадирайте всички врати,
и не давайте на чудовищата да влезнат, нали?
Хайде, нямаме време.
Всичките ми приятели са заедно.
Никога не съм бил толкова щастлив.
Не знам дали днес ще победим,
но това не е важно.
По-важно е да се избавим от Стайн.
След него!
Тръгвайте, тръгвайте.
Да се махаме, бягайте.
Идваме с мир.
Трябваше да им помогнем. - Трябва да оживеем.
Къде тръгна?
Ние сме двойка.
Моля те, недей.
Боже, как го направи това?
Имам здрави изкуствени зъби.
Една година не си мих зъбите и всичките ми ги смениха.
Имам косъм в устата.
Ти ми спаси живота Чоп.
Казвам се Чамп.
Щях да съм доволен и на прегръдка, да, но така е по-добре.
Не можем да ги удържим, много са.
Трябва да се доберем до Стайн.
Да тръгваме.
Събраха се всички чудовища. Кръвожадни вампири...
Огромни богомолки.
Маската на ловеца. - Не забрави ли някой?
Слапи.
Как ме намери?
Познавам те. Аз те създадох.
Или май беше обратно. Постоянно се бъркам.
Ние толкова си приличаме.
Слапи.
- Здрасти.
Всички в училището се обединиха,
срещу Слапи и неговите чудовища.
Но Слапи е намислил друго. - Не.
Татко!
Добре ли си? - Тъпата кукла му счупи пръстите.
Останаха ми две страници да завърша.
Напиши само една дума: Край.
Няма да сработи.
Говори администрацията на училището.
Всички да се отправят организирано към склада на училището.
Повтарям,
организирано и спокойно.
Тук не е безопасно. - Да тръгваме.
Хайде, напред.
Добре ли си? - Да, благодаря.
След мен.
Тя е... - Знам, не ми пука.
Хайде, бързо. Затваряме вратата.
Дръжте вратата!
Мамо, мамо. - Добре ли си?
Зак, какво ще правим, как ще излезем. - Не знам.
Слапи иска мен. Той дойде тук за мен.
Чуйте ме, ако аз излезна, те ще ме последват,
и така вие ще се спасите.
Аз ще дойда с теб. - Трябва да го направя сам.
Цял живот съм бягал от хората, толкова им бях ядосан, че
създадох тези чудовища.
Но вече не се страхувам.
Вината е моя, не е на хората.
Трябва да има и друг начин. - Хана, скъпа.
Време е да се срещна с моите демони лице в лице.
Аз вярвам в теб. - Затвори си устата. Извинявай.
Исках да кажа млъкни.
Химическа лаборатория.
Имам идея.
Не татенце. Няма да избягаш от нас.
Доведете ми го.
Работи ли?
Засега не.
Хайде.
Хайде, хайде.
Да, дай лапа.
Лоша идея. - Съжалявам.
Да. Получи се.
Внимавай Зак.
Ще го преживеем. - Сега не е момента.
Добре.
Добре. Има само едно място в парка, където можем да се скрием.
Кое е това място? - Ако си спомням правилно.
Товя място е Арт Галерията.
Там няма Арт Галерия.
Превърнаха я в стая на кривите огледала.
Момчета, момчета, там е опасно.
Хайде. Момчета.
Следвай миризмата. Закарай ме до Стайн.
Гениалния план на Стайн работи.
Стаята на кривите огледала, порази не толкова Стайн, колкото останалите.
Но по-важно е че послужи за убежище, на всички, освен чудовищата.
Мечтаеш ли си? - Всички след мен.
Татенце. Ти си тръгна без да се сбогуваш.
Опитваш се да се скриеш от мен? Това е все едно да се криеш от себе си.
Ти беше най добрия ми приятел. Ти ме създаде.
Но ти ме заключи.
В страниците на книгата.
Години наред чаках момента, ключа беше винаги у теб.
Но ти никога не се възползва от него. - Ти не си истински Слапи.
Аз те създадох. Аз мога и да те унищожа.
Запазих едно чудовище специално за теб.
Кажи здравей на Мехура. - Бягайте.
Този мехур гълта всичко. Не му давайте да ви докосва.
Трябва да се качим на високо. - Виенското колело.
Зак.
Аз ще го привлеча, а ти довърши книгата.
А какво да пиша? Какъв край?
Аз пишех за историята, която се случва сега.
Ще успееш. Завърши я.
Татко.
Хана, всичко ще е наред. Трябва да завършим книгата.
Добре.
Вече не е забавно, нали?
Да започвам.
Харесва ли ти татенце? Целия свят те обкръжава.
Но ти дори не можеш да се движиш.
Ти си в капан. Ето така се чуствах дълго време вътре в книгите ти.
Чакай. Книгата.
Къде е?
Чудовищата станаха слаби. Зак затвори очи,
и чудовищата се върнаха обратно в света на книгите.
Пиши по-бързо. - За пръв път пиша книга.
Продължавай.
Чудовищата идват, какво ще правим? - Свършвай Зак.
Едно след друго чудовищата изчезнаха,
и се върнаха обратно в книгата.
И никога повече няма да ги видим...
Отново. Край.
Какво следва?
Сега ще разберем.
Дръжте се.
Дръжте се здраво.
Не виждам предпазния колан.
Добре съм. Добре съм.
Чудовищата ще са тук всеки момент.
Всички чудовища?
Какво чакаме, отваряй книгата.
Хана.
Трябва да знаеш нещо. - Отвори книгата Зак.
Ти не разбираш. Ако аз отворя книгата...
Разбирам. Аз завинаги ще остана там.
Ти знаеш?
Разбира се. Колко дълго време мога да си стоя на 16 години.
Зак, време е да продължим.
Отвори книгата страхливецо.
Не.
Тогава аз ще я отворя. - Хана недей.
Аз ще те държа.
Може би ще те държа здраво. - Трябва да тръгваш Зак.
Слапи не е щастлив.
И Стайн също.
Глупава Марионетка!
Ще се видим в кошмарите ти.
Всичко ще бъде наред с теб.
Аз винаги ще бъда във въображението ти.
Гордея се с теб. Жалко че не потанцувахме.
Почакай.
Дами и господа заповядайте.
Добре дошли отново в училище.
Добре. Давам ти една минута, и ще те последвам.
Всичко е наред мамо.
Ще идем заедно.
Пак ли тия детинщини.
Добре. Дишай по-дълбоко.
Ти си храбър, ухаеш добре.
Боже, какво е това?
Просто всяка сутрин си пера дрехите.
Ти ми моето малко секси чудо.
Добре. Трябва да отивам на работа...
Имам нещо за теб. Вземи това.
Не толкова бързо.
Здравейте.
Казвам се господин Р.Л. Стайн, и съм новия ви учител по английски.
Бившия ви учител все още се възстановява от нараняванията.
От атаката на Богомолката мутант.
И така...
Всяка история...
може да се раздели на три части.
Начало...
Развитие...
И неочакван обрат.
Здравей г-н Стайн. - Здравей г-н Блек.
Кой е този? - Новия театрален учител.
Мога ли да питам нещо? - Разбира се.
Пишеш ли послепис? - Всеки ден си мисля за това.
Но тя винаги ще бъде тук.
И тук.
И тук също.
А също така и там.
Написах още една книга.
Хана.
Ти си истинска.
Ти се върна. - Трябваше. Дължиш ми танц.
Да вървим.
Отмъщението на Невидимия.
Ти забрави за мен.
Превод: Montana73