Subtitrarea: Avocatul31-Subtitrari-noi Team
Goosebumps
"Madison, Delaware".
Mamă, ești sigură că nu erau alte locuri
care caută directori adjuncți?
Ce fel de locuri?
Guantanamo Bay?
E prea cald.
- Coreea de Nord? - Nu.
Nu m-au sunat înapoi.
Detroit?
Am ajuns.
Haide, haide.
Uite. O curte.
Nu ai fi avut niciodată asta în New York.
Mamă, nu trebuie să-mi lauzi în continuu locul ăsta.
- Rămân pentru că te iubesc. - Și eu te iubesc.
Și am verificat.
Legal nu am voie să locuiesc singur până la 18 ani.
Uită-te la bucătăria asta.
Este mai mare decât apartamentul nostru.
Noi nu gătim.
Ei bine, uită-te la tot spațiul ăsta cu blat
pe care ne putem pune mâncarea comandată.
Auzi asta?
Nu, nu aud nimic.
Exact.
În direct din New York,
este sora mea Gale!
Cu un invitat special, nepotul meu Zach.
- Îmbrățișează-mă! - Hei.
Este o referință la "Saturday Night Live".
- Da. - Pentru că ați locuit în New York.
- Bine, da. - Dumnezeule!
Uită-te la tine!
Hainele tale nu au nicio culoare.
- Hei. - Ar trebui să schimbăm asta.
Dumnezeule. Mă bucur să te văd.
- Și eu pe tine. - Bine. Lasă-mă să mă uit la el.
Dumnezeule. Se face tot mai chipeș de fiecare dată când îl văd.
- Este foarte arătos. - Mulțumesc, mătușă Lorraine.
Este un băiat foarte frumos.
Slavă Domnului, pentru că erai un bebeluș foarte urât.
- Poftim. - Lorraine.
Ce? Este în regulă. Acum este chipeș.
Doar nu o fie urât,
apoi chipeș și apoi urât din nou.
Nu. Pericolul a trecut.
Era să uit.
Am un cadou pentru tine, pentru că sunt o mătușă grozavă.
Asta este din noua mea colecție pentru bărbați.
Uită-te la asta.
Super.
Este ediție limitată, așa că nu o să vezi
mulți bărbați purtând șapca asta.
Da, nu, nu-mi pot imagina să o poarte cineva.
Este o ediție foarte limitată.
Probeaz-o. Asigură-te că-ți vine.
Să o încerc chiar acum? Bine.
Da, probeaz-o.
- Da. Uită-te la asta. - Adică, haide. Asta este.
Bine.
O să mă duc să descarc niște cutii. Ne mai vedem.
Scumpule, lasă șapca pe cap. Nu vreau să te arzi.
Și arăți bine cu ea pe cap.
- Mulțumesc. - Super.
Super.
Așadar, tu ești noul vecin?
Da. Mă bucur să te cunosc.
Cât a durat drumul cu mașina din New York?
Nu, pot să-mi dau seama
după șapca aia frumoasă pe care o ai.
Nu. Asta... Nu.
Asta este... De fapt, ăsta este un cadou de la mătușa mea.
De asemenea, este și un cadou pentru mine
și pentru toți ceilalți care te văd cum o porți.
- Apropo, eu sunt Zach. - Eu sunt Hannah.
Hannah.
Trebuie să plec.
Mi-a făcut plăcere să vorbim.
Salut. Hei, tocmai ne-am mutat.
Doar... doar eu și cu mama mea.
- Ăsta a fost un cadou. - Vezi gardul ăla?
Vezi gardul?
Da.
Rămâi de partea aia a lui.
Stai departe de fiica mea, stai departe de mine
și nu o să avem nicio problemă.
Ei bine, tocmai am făcut cunoștință cu vecinul.
Este un ursuleț mare.
Dl Shivers?
Da. S-a mutat în oraș acum câțiva ani.
Foarte misterios.
Foarte sexi. Îi ador mirosul.
Este ceva precum mentă în mirosul corpului lui. Funcționează.
Da. Nu e genul meu.
Îmi amintesc ziua aia.
Ești în regulă, scumpule?
Da. Da, îmi pare rău.
O să încep să-mi decorez camera.
Să șterg asta de pe lista mea cu lucruri de făcut.
Cum se descurcă?
A fost greu.
El ridică un zid.
Să sperăm că o schimbare de decor va ajuta.
Tu cum te descurci?
Să sperăm că o schimbare de decor va ajuta.
În regulă, Zach. Să vedem ce poți.
O minge rapidă. A doua cu boltă.
Trebuie să ridici ochii. Trebuie să-mi faci semn.
Așa.
Asta este...
Vezi? Tata nu este perfect.
Nu.
Lui tati i-a scăpat o minge.
În regulă. Citește semnele.
Totul este doar ca să blochezi. Nu vrei să te grăbești.
Așa ratezi mingile rapide.
În regulă. Pregătește-te. Aruncă rapid acum, bine?
Scumpule? Ești în regulă?
Da. Am găsit doar niște fotografii vechi în care eram bebeluș.
Arătam precum bebelușul Gollum.
Da, da.
Asta se întâmplă întotdeauna, nu-i așa?
- Hei, Becca. - Hei.
Ura. Prieteni noi, prieteni noi, prieteni noi.
Ce crezi că faci?
Mă duc la muncă. O să fac ceva educație.
Ceva administrare.
Super. Mamă, sunt noul puști,
ceea ce doar asta implică o serie de obstacole.
Nu sunt sigur că ar trebui să vin împreună cu directorul adjunct.
Lasă-mi doar un avans de 60 de secunde,
ca cel puțin să am o șansă.
S-a făcut. Promiți că o să încerci?
Știi că nu-ți pot promite asta.
Promit. În regulă?
Iar chestia asta cu încuiatul portierelor...
Haide, ești mai bună decât atât.
Cele 60 de secunde încep acum, 60, 59, 58, 57, 56, 55, 54...
În regulă. Să stăm jos, d-nelor și d-lor.
Stați jos, repede.
Stați jos.
Bine. Liniștiți-vă.
Bine. Îmi pare rău. Scuzați-mă. Lăsați-mă să...
Bine, super. Bine.
Așadar, tu ești puștiul cel nou.
- Da. - Super, super.
Bună, Taylor.
Bună, Chump.
- Tocmai ți-a spus "Chump"? - Da, așa a făcut.
Știi, numele meu real este Champ.
Dar nu mi-a mai vorbit până acum,
așa că facem progrese.
Trei, doi, unu.
Liniștiți-vă.
Bună dimineața.
Îmi face o mare plăcere să v-o prezint
pe noul nostru director adjunct, dnaă Cooper.
Și sper să-i arătați
același respect pe care mi-l arătați mie.
Cine a făcut asta? Cine a făcut asta?
Dnă Cooper.
Bună ziua tuturor.
Știu că vorbesc din partea întregii administrații
când spun că suntem foarte încântați pentru balul toamnei de vineri.
Ne "frecăm" în continuu gândindu-ne la asta.
Nu, nu a făcut asta.
Este mai rea decât fostul director adjunct.
Este mama mea.
Ei bine, ultimul director adjunct a fost fantastic.
Eu... glumesc. Nici măcar nu știu ce înseamnă "a freca".
Dar am auzit că este foarte popular...
Așadar, te duci cu cineva la dans?
- Nu. - Da.
Și eu mă gândeam să mă duc singur.
Hei, ar trebui să mergem împreună.
Împreună?
Nu genul ăla de "împreună".
Nu să dansăm împreună, sau ceva de genul ăsta. Deși ar putea funcționa.
Știi, ne amestecăm în mulțime, știi?
Apoi plecăm cu fete diferite.
Și că un ultim sfat, stați în siguranță și distrați-vă.
Ia asta. Știi, trimite-mi un mesaj sau caută-mă pe tweeter.
Acolo sunt toate datele mele de contact.
Asta este adresa de acasă, iar ăsta este numărul vestiarului meu.
- Știi unde să mă găsești. - Oricine...
- Mulțumesc. - Oricine e prins dansând
cu fundul spre partener,
va fi trimis imediat acasă.
Imediat.
Alo?
E cineva acolo?
Te-am speriat?
Nu.
Serios? Pentru că ai sărit 3 metri în sus, așa că...
Știi, sar des.
Așa rămân în forma asta grozavă.
- Asta e bine. - Eu...
Da, nu te-am văzut azi la școală.
Ce, m-ai căutat?
Nu, nu. Eu doar... Am observat doar...
Nu, eu învăț acasă.
Îți predă tatăl tău?
Pare...
drăguț.
Și intens. Și puțin intens.
Să nu o iei personal. Nu îi place de nimeni.
Da. Așadar...
Este ceva distractiv de făcut pe aici,
în afară de a-ți speria vecinii?
Bine. Este un lucru care-mi place să-l fac.
Da?
Vino cu mine.
- Hei, unde mergem? - Nu-ți face griji. O să fie distractiv.
Ești sigură că știi unde mergi?
Da. Vino.
Pe aici.
Mă duci undeva să mă ucizi? Sunt curios doar.
Mă gândesc pe parcurs.
Hannah?
Da, Zach, urmează străinii în pădure.
Haide, pisică sperioasă. Aproape am ajuns.
Bine. Puțin mai departe.
Bine. Așteaptă aici.
Bine.
Unde exact este "aici"?
Privește asta.
Ce părere ai?
Nu este la ce mă așteptam.
Așadar, ce este locul ăsta?
Ei bine, l-au construit acum mai mulți ani, dar apoi au rămas fără bani.
Acum stă pur și simplu aici.
Vino, asta este partea mea preferată.
Așteaptă, așteaptă, așteaptă. Ce faci?
De ce îți este frică? Eu fac asta tot timpul.
Mie... nu mi-e frică.
Doar că nu sunt la zi cu injecțiile împotriva tetanosului.
Urăsc suburbiile.
Vino.
Poți să o faci. Doar să nu privești în jos.
Știu.
Nu o să cazi.
Nu plănuiam să cad.
- Poftim. - Bună.
Bună.
În regulă.
Așadar, sunt sus, la înălțime.
Este super, nu-i așa?
Da, este super.
Poți să vezi totul de aici de sus.
Așadar...
de ce te-ai mutat în Madison?
Ei bine, mama mi-a spus:
"Zach, dacă ai putea să locuiești oriunde în lume,
unde ar fi?"
Iar eu am răspuns: "Putem, te rog, să ne mutăm în Madison, Delaware?
Ăsta ar fi visul meu".
Întotdeauna ești atât de sarcastic?
"Întotdeauna"? Nu, ăsta este un cuvânt puternic.
Nu întotdeauna. De obicei.
Îmi pare rău. Doar că...
Sunt doar eu și cu mama
de când a murit tatăl meu anul trecut, așa că, da.
Îmi pare rău.
Nu mă mai gândesc la asta atât de mult.
Dar tu?
Ei bine, eu nu mi-am cunoscut niciodată mama,
și ne mutăm întotdeauna dintr-un oraș în altul.
Asta este nasol.
Este în regulă.
Hei,
pot să te întreb ceva foarte serios, Hannah?
Da. Ce?
Cum coborâm?
Vorbesc serios. Este vreun plan?
- Nu. - Cum cobori în mod obișnuit?
Nu poți. Ești blocat aici sus.
Nu-mi vine să cred
că ai mâncat vata aia de zahăr.
Și știi ce este de speriat?
Chiar a avut un gust bun.
Așadar, mulțumesc pentru seara asta.
A fost cel mai puțin groaznic timp pe care l-am avut aici.
Zach... Asta este foarte drăguț.
Asta este... eu... Serios.
Bine.
Hei, Hannah. Eu...
Stiii, probabil o să ies să duc gunoiul
marțea și joia.
Așa că, știi, dacă simți nevoia să sperii pe cineva,
nu mă deranjează.
În regulă. O să țin minte, pisică sperioasă.
Hannah!
Ce cauți aici afară?
Îmi pare foarte rău.
Ăsta este ultimul tău avertisment.
Stai departe de noi,
sau ți se va întâmpla ceva foarte rău.
Te cred.
"Ce este X?"
Ce este X?
Tată, nu este ceva important.
Hannah, trebuie să înțelegi...
Nu trebuie să înțeleg nimic.
Vorbeam doar. De ce nu pot să am prieteni?
- Știi de ce! - Asta nu este corect!
Nu poți să mă încui tot timpul.
Nu mai ai voie să te întâlnești cu băiatul ăla!
M-ai înțeles? Niciodată!
Tată, calmează-te, te rog.
- Hannah. - Nu!
Ce?
Am auzit un țipăt.
- Hannah este în regulă? - Nu a fost niciun țipăt.
Nu ai auzit nimic. Pleacă de aici,
sau ultimul țipăt pe care-l vei mai auzi va fi al tău.
Nu. Așteaptă, așteaptă...
Mamă.
- Hei, mamă. Mamă. Mamă. - Hei, scumpule.
Hei, ce părere ai despre quinoa la cină?
Mamă, Hannah este în pericol.
Cine este Hannah?
Madison County 911.
Salut, da. Locuiesc pe strada Monroe.
- Este o urgență, cred. - Zach, ce se petrece?
Da. Poate un scandal domestic. Nu știu.
Ești arestat!
Îmi place entuziasmul ăsta. Îmi place. Păstrează-l.
Dar noi... Nu am ajuns încă acolo.
Salut, dle. Numele meu este polițistul Stevens.
- Ea este polițista în pregătire Brooks. - Îmi pare rău pentru mai devreme.
Nu trebuie să-ți pară rău.
- Faci o treabă grozavă. Fantastică. - Serios?
Am primit un apel despre un 10-16 la adresa dumneavoastră.
Care este...?
Nu-mi spune.
Este... scandal domestic?
- Ai absolută dreptate. - Serios?
Da. Ai absolută dreptate.
Ciudat, pentru că am fost aici singur întreaga seara...
- Și nu am auzit nimic. - Nu, nu, minte.
Unde este Hannah? Știu că ea a țipat.
Bine, da. Hannah este fiica mea,
și locuiește la mine o perioadă
în timp ce mama ei lămurește lucrurile...
- Cu noul ei soț. - Da.
A zburat înapoi la Londra ieri dimineață.
În regulă, ei bine, se verifică.
Scuze, dle. Vă mulțumesc pentru tipul acordat.
Ne pare rău pentru deranj.
Sunet surround.
Nu știam că este o infracțiune să fii audiofil.
Să fii... Un ce... fil?
Asta înseamnă doar că este un cunoscător
a echipamentului audio de înaltă calitate.
Bună. Îmi pare foarte rău. Nu ne-am cunoscut oficial.
Eu sunt Gale Cooper, noua ta vecină.
Ai o casă foarte frumoasă.
Plăcerea este a mea. Mulțumesc foarte mult că ai trecut pe aici
și că l-ai adus pe încântătorul tău fiu și poliția.
Din nou, îmi pare foarte rău.
Ne cerem scuze pentru asta, dle.
Nu ne place să intrăm în casa
unui cetățean cinstit ca dumneata.
Îmi pare foarte rău. Adică, evident, nu faci nimic...
Dacă vrei să depui plângere,
ne-ar plăcea să te ajutăm.
Hannah! Hannah!
Hannah!
- Oprește-te, uriașule. - Nu, nu!
S-a uitat în sus. Credeți-mă.
- Să-l electrocutez? O să-l electrocutez. - Nu.
Îmi place inițiativa asta, dar nu o să facem asta.
Ai vreo idee care este pedeapsa
pentru o reclamație falsă la poliție?
- Trei ani. - Da... Aproape.
De fapt este un avertisment scris.
Așteaptă, așteaptă. Mamă, spune-mi că nu-l crezi.
Sunt surround? Serios?
Zach, ajunge. Du-te acasă.
Dlor polițiști. Îmi pare foarte rău.
Este în regulă, dnă.
Cred că ar trebui să vă recomandăm
un centru bun de tratament pentru fiul dumneavoastră.
- Da. Puștiul ăla este drogat. - Puștiul ăla este drogat.
Noapte bună.
Gale.
Sunt Lorraine.
Pot să te văd.
Sunt sora ta.
- Bună. Mulțumesc că ai venit. - Bună.
Trebuie să supraveghez dansul de la liceu.
Nu vreau să-l las singur pe Zach în seara asta.
Gale. Este un adolescent căruia îi este dificil să se adapteze.
Știi de ce are nevoie?
De o noapte extraordinară cu mătușa lui.
Mulțumesc. Nu-mi place să mă cert cu el.
Știu. O să fie mai bine. Dă-i doar puțin timp.
Bine, intră pachetul. Și nu-ți face griji.
În seara asta totul va fi despre Zach.
Zach!
Așadar, miercuri am ieșit să mâncăm sushi.
Și amândoi am comandat pui teriyaki,
a fost precum: "E soarta".
Și de atunci nu am mai auzit de el, știi?
Ceea ce este păcat, pentru că îmi plăcea cu adevărat.
Nu a râs la niciuna dintre glumele mele,
dar am simțit că aveam o legătură.
Nu știu. Nici nu-mi pasă.
Adică, indiferent. Ar fi trebuit să-mi ascult clarvăzătoarea.
Ea spune: "Încetează să te mai întâlnești cu ratații
și să nu te urci niciodată într-un avion".
Știam eu.
Așadar, crezi că vrea să pară dificil de câștigat?
Sau, un scenariu mai probabil:
Și-a pierdut telefonul într-un... incendiu.
Da, cred că și-a pierdut telefonul.
Da. Și eu cred asta.
Știi, am uitat complet.
Am un test important pentru luni la care trebuie să studiez.
Așa că o să fac asta întreaga noapte.
Să nu intri în camera mea.
- Bine. - Da. Ne mai vedem.
Noapte bună, scumpule.
Dar știi ceva? O să-l sun.
Acum sunt îngrijorată că este mort.
Hei, hei, hei.
Aici.
Așteaptă. Așadar, cum o să funcționeze asta?
Tu ești ajutorul meu, sau eu sunt al tău?
Asta porți pentru dans?
Trebuie să-ți spun ceva. Stai jos.
Tipule, nu. Ăsta este un costum nou, bine? Lasă-mă.
- Unde sunt fetele? - Da, în legătură cu asta...
Am spus asta doar ca să te aduc aici.
Am nevoie de ajutorul tău.
Așadar, nu sunt fete?
Ei bine, este o fată.
Omule!
Ce? Ce?
Dar este încuiată în casa asta, iar tatăl ei este un psihopat.
Are prieten?
Nu. Vorbesc serios.
Știi, ai spus că o să fie fete,
și nu doar că nu sunt fete,
dar este un psihopat, iar eu sunt în costum.
De unde știi că tipul ăsta o să plece?
L-am sunat prefăcându-mă că sunt poliția.
Și i-am cerut să vină la secția de poliție.
- Ai putea să ai probleme pentru asta. - De fapt, este doar un avertisment scris.
Tipule, este noroi, tipule. O să mi se murdărească pantalonii.
Este chiar acolo.
În regulă. Să mergem.
Haide.
Bine, bine.
Tipule, chitanța la curățătorie o să fie ridicol de mare.
Vino.
Unde ai învățat asta, în New York?
Nu, de pe YouTube.
Bine, rămâi aici și supraveghează aleea din față.
Să aștept singur aici? Afară în întuneric?
Da, Champ. Ești cel care stă de pază.
Dacă se întoarce Înspăimântătorul, o să-mi faci un semn precum...
Bine, ca să fim limpezi,
dacă simt vreun pericol, o să fug în cealaltă direcție.
Unde sunt?
Ce naiba? Tu ar fi trebuit să stai de pază.
Și asta nu o să se schimbe.
Eu doar o să fiu cel care stă de pază aici înăuntru.
Nu, nu, prin definiție trebuie să fii undeva afară, să stai de pază.
Lasă-mă să-ți explic ceva, Zacharias.
Știi că se spune că adolescenților nu le este frică de moarte?
Că nu or să fie niciodată răniți? Ei bine, mie nu, în regulă?
M-am născut cu darul fricii. Îmi amintesc că aveam patru ani,
și că eram împins în leagăn și mă gândeam:
- "Așa o să mor". - Nu o să mori.
Bine? Cel puțin nu astăzi.
Bine? Totul o să fie în regulă.
- Da, ai dreptate. - Bine.
Sunt ridicol.
Capcane de urși.
Cine pune capcane de urși în pivniță? Adică, serios.
Să mergem.
Să mergem afară, unde suntem în siguranță.
Unde nu sunt capcane de urși.
Cred că am înghițit niște pânză de păianjen.
Tipule, pe aici. Haide. Haide.
Acolo sus.
Se aude din camera asta.
Hannah?
Asta este ciudat. Ca și când zgomotul
se aude din biblioteca asta.
Ei bine, este o casă veche.
Fii atent la asta.
"Sperietoarea merge la miezul nopții".
"Fantoma din vecini", "Noaptea manechinelor vii".
Astea toate sunt manuscrise Goosebumps.
Ce face el cu o grămadă de cărți pentru copii?
Astea nu sunt cărți pentru copii. Bine?
Cărțile pentru copii te ajută să dormi.
Cărțile astea te țin treaz întreaga noapte.
- Bine. - "R.L. Stine".
Ce s-o fi întâmplat cu tipul ăla?
Cine știe? Pur și simplu, a dispărut într-o zi.
Contează? Să mergem.
"Abominabilul om de zăpadă din Pasadena".
Bunica mea locuiește în Pasadena.
Am încetat să o mai vizitez după ce am citit asta.
Bine.
Nu am venit aici pentru clubul de carte.
Știu, dar de ce sunt cărțile astea încuiate?
Adică, cine ar încuia o carte?
Poate este o cheie, sau ceva de genul ăsta,
cu care le putem descuia.
Bine, dacă chiar este atât de important, uită-te la asta. Bine?
Misterul este rezolvat.
Să ne întoarcem la motivul pentru care... Ferește!
Zach?
Hei, Hannah.
Ce cauți în casa mea?
Am crezut că este posibil să fii legată.
- De ce ai crezut asta? - Pentru că te-am auzit țipând,
și apoi am chemat... poliția.
Bine, voi amândoi trebuie să plecați imediat.
Da. Bine. Așteaptă. O... O secundă.
Bună. Bună, eu sunt Champ. Mă bucur să te cunosc.
Hei, diseară mai târziu mergem la un bal,
și... nu știu, ar trebui să vii și să inviți și o prietenă.
Chiar nu-mi pasă cum arată.
Ai descuiat o carte?
Da. Așa este. Îmi pare rău. Este pe aici pe undeva.
Am scăpat-o. O să o pun la locul ei
și o să plecăm de pe capul tău. Uite-o...
Nu! Nu o deschide!
Nu!
- Ce se petrece? - Nimeni să nu facă niciun zgomot.
Tata o să mă ucidă.
Așteaptă! Zach!
Zach!
Așteaptă, Hannah.
Hannah. Hannah, așteaptă.
Du-te acasă, Zach. Asta te depășește cu mult.
Vrei să-mi spui ce se petrece?
Nu, nu pot să explic. Trebuie să plec.
Zach, așteaptă. Așteaptă.
Haide. Ascultă.
- Oprește-te, oprește-te, oprește-te. - Tipule, ce faci?
Tipule. Tipule, dă-mi drumul.
Ascultă-mă cu mare atenție. Ăsta este Abominabilul Om de Zăpadă.
Nu primești porecla asta din întâmplare.
Și tocmai a ieșit dintr-o carte.
Asta nu se întâmplă pur și simplu, Zach!
Mă duc după Hannah.
Uite, am citit ce a făcut în Pasadena.
Nu este glumă, omule.
S-a dus acolo înăuntru.
Da. Nu este singura care s-a dus acolo înăuntru.
Tipule, ar trebui să chemăm poliția.
I-ai cunoscut pe polițiștii din orașul ăsta?
Ai dreptate.
Vezi zgârieturile de pe peretele ăla?
Da.
Mă asiguram doar.
Ăsta e țipătul tău?
Nu mă judeca.
Aici.
Pe aici.
Ce o să facă, o să citească o poveste?
Hannah? Ce se petrece? Cum a ieșit chestia aia dintr-o carte?
- Este aici înăuntru. - Hei, ar trebui să luăm o armă.
Glumești? Avem nevoie de un tanc.
Așteaptă. E făcut din zăpadă.
- Aruncător de flăcări. - Sare.
- Aruncător de flăcări. - Liniște.
Nu poate fi ucis.
Este o bomboană.
Feriți!
Haideți. Nu este atent.
- Hannah, haide. Să mergem. - Nu, ce faceți?
Dați-mi drumul. Nu. Opriți-vă! Nu, nu înțelegeți.
Singura cale de a-l opri este să-l băgăm înapoi în carte.
Aruncă cartea și lasă-l să intre singur înapoi.
Nu, nu sunt suficient de aproape.
Ce faci? Deschide cartea.
Așteaptă.
- Hannah, deschide cartea. - Nu încă.
- Hannah! - Acum!
Cartea.
Hannah, ce faci?
Hannah.
- Nu. - Nu.
Nu-l lăsa să ia cartea!
- Ești în regulă? - Da.
- Prieteni, haideți, să mergem! - Haide, haide.
Aici! Veniți!
- Haideți. - O idee bună. Pornește.
O idee proastă. O idee proastă. Dă-te jos din chestia aia.
Fugi!
Grăbiți-vă, pe aici. Prieteni, haideți. Aici înăuntru.
Prieteni, haideți. Grăbiți-vă!
Da.
Voi toți, în mașină, acum!
Ce o să ne faci?
Liniște.
- Nu putem pune întrebări? Vreau doar... - Taci!
Tati, noi doar am încercat să ajutăm.
Ți-am spus să stai departe de noi, sau o să se întâmple ceva rău.
Dar asta e problema cu puștii din ziua de azi. Nu ascultă.
A trebuit să alegeți "Abominabilul om de zăpadă din Pasadena".
Nu puteați alege "Mica prăvălie cu hamsteri".
Tu ești el, nu-i așa?
- Tu ești R.L. Stine. - R.L. cine?
Nu știu cine este asta.
Serios?
Ei bine, nu contează, pentru că nu sunt bune deloc cărțile lui.
Ce faci?
Nu mă pot hotărî pe care o urăsc mai mult:
"Monstrul sângeros" sau "Du-te și mănâncă viermi"!
Sunt foarte confuz.
Vezi tu, sfârșitul este previzibil de la un kilometru.
Este precum... "Nu mai încerca să fii Stephen King, omule".
Lasă-mă să-ți spun eu ceva despre Steve King.
Steve King își dorește să poată să scrie ca mine,
și am vândut mult mai multe cărți decât el,
dar nimeni nu vorbește niciodată despre asta!
- Bine. - Mult mai multe cărți!
Tată...
Fața ta se înroșește din nou.
Nu se poate.
Așteaptă, tu ești R.L. Stine? Tu ești?
Serios? Serios?
Hei, pot să fac repede o fotografie?
- Nu. Nu. - Haide. Haide.
- Răspunsul este "Da". - Am spus "Nu".
Ce? Eu... Nu! Ia chestia asta de aici!
Îmi pare rău. Voiam doar o fotografie rapid, pentru contul meu de pe instagram.
Asta e tot? Lasă-mă să văd.
- Da. Poftim. - Mulțumesc.
Hei, hei, ce urmează acum?
Te duci acasă, îți pui pijamaua,
îți iei păturica și faci nani.
Dimineața, toate astea or să pară că un coșmar.
- Tată, așteaptă. - Nu este timp. Începe să împachetezi.
Ne mutăm din nou.
Așadar, ce vrei să faci acum?
Zach, tipule.
Dar nu vreau să plec. Îmi place aici.
Hannah, trebuie să înțelegi.
Nu trebuie să înțeleg nimic.
De ce nu putem fi și noi normali, măcar o dată?
Pentru că nu suntem o familie normală. Acum du-te și strânge-ți lucrurile.
M-am săturat de asta.
Adolescenții...
Aș fi putut să vă ucid.
- A fost o aruncare groaznică. - Cum?
Ce faceți aici? Duceți-vă acasă.
Nu. Nu până nu ne explici ce se petrece.
Nu, nu, nu. Nu pot să explic.
Am fost aproape să fim mâncați de Omul de Zăpadă,
lucru care, apropo, ar fi trebuit să fie imposibil, așa că, încearcă.
Bine, uitați...
De unde să încep? Când eram mai tânăr,
aveam alergii groaznice, care mă țineau în casă.
Și toți copiii aruncau cu pietre în geamurile mele
și mă strigau în toate felurile.
Așa că mi-am creat proprii prieteni.
Monștri, demoni, vampiri, ca să-mi terorizez cartierul
și pe toți copiii care râdeau de mine.
Și au devenit reali pentru mine.
Apoi, într-o bună zi, efectiv...
au devenit reali.
Efectiv, monștrii mei au sărit din pagină.
Atât timp cât cărțile rămân încuiate, suntem în siguranță.
Dar când sunt deschise,
ei bine, tocmai ați văzut ce se întâmplă.
Și eu sunt alergic la acarieni.
Ce vrei să spui?
Spun doar ca și eu am alergii.
Așa că înțeleg.
De ce vorbesc cu voi? Hannah, să mergem.
- Hannah! - Îmi pare rău.
Să mergem.
Hannah, tu ia-le de la A la M, eu o să le iau de la M la Z.
Și ține planta mâncătoare de oameni departe de extratereștrii cu ochi de insectă.
Nu... Nu el.
Bună, tată.
Cât timp a trecut?
Parcă o veșnicie.
Cine sunt noii tăi prieteni?
- Nu suntem prieteni. - Abia dacă îl cunoaștem.
Slappy, mă bucur să te văd din nou.
Ți-a fost dor de mine?
Desigur că mi-a fost dor de tine.
Așadar, care e planul, prietene?
Probabil că m-ai adus înapoi pentru ceva amuzant.
Să terorizez localnicii? Să distrug orașul?
Să ne prostim.
Ai ghicit, Slappy.
O să distrug Madison, și eu...
Nu puteam să fac asta fără tine.
La naiba. Mă faci...
Care este expresia?
Să am pielea de găină.
Dumnezeule. Este înspăimântător.
E foarte glumeț.
O marionetă foarte inteligentă.
Cui îi spui tu "marionetă", cretinule?
Încerci să mă bagi la loc înăuntru?
Nu, nu, nu, nu, nu. Nu fi prostuț.
Știu când mă minți, tată.
L-ai făcut pe Slappy să fie foarte nefericit.
Nu o să se mai întoarcă niciodată pe raft.
Slappy, nu, așteaptă!
Cred că e timpul să încep
să trag eu sforile în relația asta.
Seara asta va fi cea mai bună povestire pe care ai scris-o vreodată.
Toți copiii tăi ies afară să se joace.
Slavă Domnului că a dispărut.
Dumnezeule. A dispărut.
Și a luat toate cărțile.
Asta este o carte foarte interesantă.
Felicitări. Tocmai ai eliberat un demon.
O marionetă ventrilocă cu un complex grav napoleonic.
Ca să știi, am deschis o singură carte, și acum înțeleg că a fost o greșeală.
Probabil că omul de zăpadă a dărâmat cartea lui Slappy.
Tot pe el dau vina. Nu te plac, băiete.
Este încuiat pe dinafară.
Ieșiți pe ușa de la bucătărie. Duceți-vă acum.
- De ce este asta aici? - Nu știu.
Poate sunt prietenoși.
Nu sunt prietenoși. Cu siguranță nu sunt prietenoși.
S-a prins de fața mea.
Cu siguranță nu sunt prietenoși.
Tată!
Rezistă. O să te salvez eu.
Îmi pare rău. Îmi pare rău. Ești în regulă?
Pregătiți, acum.
Îmi pare rău.
Ajutor. Nu, nu, nu. Să mă ajute cineva.
Înapoi. Înapoi.
Înapoi.
Aruncați. Aruncați.
Aruncați.
- Ajută-mă. Ajută-mă. Dă-i jos. - Bine, bine.
Aruncați. Aruncați.
Repede.
Închide-o. Închide-o.
- I-ai pus pe toți? - Aruncați. Aruncați...
Dezlegați-mă.
Mi-am imaginat ceva diferit.
"Vino la mine acasă. Or să fie fete.
Sunt ajutorul tău".
- Nu, nu, nu. - Trebuie să plecăm de aici.
Trebuie să ajungem în pivniță.
- Este încuiată. - Am desfăcut eu lacătul.
Asta este intrare prin efracție!
Aveți grijă la capcanele pentru urși.
De ce trebuiau să fie capcane pentru urși?
În regulă, grăbiți-vă. Haideți.
- Încui-o! Încui-o! - Bine.
De ce n-ai putut să scrii povestiri
despre curcubee și unicorni?
Pentru că nu se vând în 400 de milioane exemplare.
În țară?
Nu, în lumea întreagă.
Tot este foarte impresionant. Taci.
Ce este asta?
- Arde cărțile. - De ce face asta?
Ca monștri să nu poată intra înapoi înăuntru.
Este răzbunarea lui Slappy.
"Răzbunarea lui Slappy". Ăsta este un titlu bun.
Îmi pare rău, oameni buni. Aș încetini,
dar nu ajung la frână.
Hei, urmăriți-mi noul best seller.
Vă va prinde.
Apelurile pierdute vor fi cea mai mică dintre problemele acestui oraș.
Conduc ca un nebun!
Orașul a fost invadat. Comunicațiile sunt la pământ.
Vorbim de haos în masă, și nimeni nu știe cum să oprească asta.
Ce părere ai?
Nu sunt sigură. Eu... Nu sunt... Nu știu.
Este "The Blob".
"The Blob". Filmul original cu Steve McQueen.
Nu-mi vine să cred că nu știi filmul ăsta.
Vino la mine acasă. Îl am pe disc.
O să-l urmărim...
Iar s-a oprit curentul electric.
Dumnezeule. Întreaga noapte cu asta.
Ei bine, aceste becuri de urgență ar trebui să se aprindă foarte curând.
Cineva și-a lăsat marioneta de ventriloc.
Cui îi spui tu "marionetă"?
Vorbește. Ce este chestia asta?
Vin în pace. Neînarmat.
Vreau doar să vă citesc o poveste de culcare.
- Dle, taci. - Bine.
Pentru că asta nu o să mă oprească.
- Pune mâinile la vedere. - Dlor polițiști!
Ați fost eliberați din funcție.
Acum, "înghețați".
Alo?
Bună, scumpete. Probabil te-ai rătăcit.
Nu ai medalion.
Ei bine, să-ți dăm niște apă.
O să te duc prin cartier
și o să-ți găsim stăpânul.
E chipeș? E singur?
Se gândește să-și părăsească soția și are nevoie de o încurajare?
În regulă. Încearcă să nu verși.
Să nu fi neîndemânatică, Lorraine.
Bine, probabil îți este foarte sete.
Toți cei din oraș au înghețat.
Dumnezeule. Dumnezeule, tată. Tată, ce ți s-a întâmplat...?
Așteaptă.
Slavă Domnului.
Prieteni, alarmă falsă. Nu este tatăl meu.
Ce o să facem?
Fără manuscrisele alea,
nu pot să fac nimic.
Dacă... dacă ai scris că monștrii ăia pleacă din cărți,
atunci poate este vreo cale să scrii să-i aduci înapoi.
Așteaptă... Da, da, da! De ce nu faci asta?
Aveți idee câte povestiri ar trebui să scriu
ca să-i capturez pe toți monștri pe care i-am creat?
Am deja sindrom de tunel carpian la ambele mâini.
Tată, ascultă-l. Este o idee grozavă.
Doar una. O povestire care să-i captureze pe toți.
Simple. Doar una, o singură povestire,
cu fiecare monstru pe care l-am creat vreodată.
Genial. O idee foarte bună. E un tip de păstrat.
Ai o idee mai bună?
O idee mult mai bună.
Nu, nu acum, nu am, dar...
Bine, atunci trebuie să te ducem la un computer
ca să poți începe să scrii. Este...
Este un magazin de computere. Să intrăm.
Nu, nu, nu. Am nevoie de mașina mea de scris.
- Ce? - Fiecare povestire pe care am scris-o
a fost la acea mașină Smith Corona. Nu sunt doar eu...
Mașina aia de scris este... specială.
Are propriul suflet.
Dacă o să o scriu la orice altceva, nu va funcționa.
Unde este mașina de scris?
Nu-ți face griji.
Este undeva în siguranță.
Haide.
Haide, haide, haide.
O liniuță doar.
A funcționat mai devreme.
Creier.
Îmi pare rău. Nu am vrut să te sperii.
Adică, am vrut să te sperii, dar într-un mod jucăuș.
Așadar, este totul în regulă?
Îmi pare rău, trebuie să iau legătura cu fiul meu,
și nu am semnal.
Da. Nimeni nu are semnal în seara asta. Este ciudat.
Nu știu ce se petrece cu telefonul meu.
Nu am semnal.
Slappy scoate din funcțiune turnurile de telefonie mobilă.
Eu asta aș face.
Ne taie comunicațiile. Ne izolează.
Ce a fost asta?
Este Băiatul Invizibil. Este o amenințare.
Fă-l să iasă pe geam.
Ridică geamul.
- L-a prins de cravată! - Ajutor, ajutor!
Țineți-vă.
Nu e deloc frumos!
Ești în regulă?
- Da. - Sigur.
Da. Așteaptă. Așteaptă, ferește!
- Ești în regulă? - Da.
E toată lumea în regulă?
A apărut de nicăieri.
Nu-mi amintesc să fi scris despre o călugăriță gigantică.
Sigur. Acum îmi amintesc.
Scoate-ne de aici!
- Ce faci? - Nu pot să conduc dacă nu văd.
Pleacă odată!
Dumnezeule!
- Ferește! - Virează stânga!
Nu mai condu drept!
- Ne ajunge din urmă! Virează dreapta! - Accelerează!
Vrea altcineva să conducă? Pentru că o să opresc imediat.
De ce a trebuit să inventezi ceva atât de înfiorător?
Am un talent pentru asta, cred.
Nu. Mașina mea.
Aveam foarte puțini kilometri cu ea.
Cât de departe suntem de liceu?
Nu foarte departe.
Putem să scurtăm drumul prin cimitir.
Îmi pare rău, un cimitir?
Dumnezeule, liniștește-te. Liceul este imediat după copaci.
Stai, de unde știi tu asta?
Uneori devin puțin înnebunită de stat în casă și plec în explorare.
- Când? - Noaptea, după ce tu adormi.
- Ești pedepsită. - Asta este incorect.
- Nu, este corect. - Prieteni, amândoi aveți dreptate,
dar să continuăm să mergem în timp ce vă certați.
Să te furișezi din casă în mijlocul nopții cu băieți străini.
- Incredibil. - Taci.
Hei, hei, poți să-mi împrumuți un dolar?
- Ce? Nu. De ce? - Mi-e sete.
Ei bine, ia un suc pur și simplu. Sunt sigur că or să înțeleagă.
Serios?
Limonadă, struguri sau căpșuni?
Dumnezeule, omule. Poftim. Portocale.
Nu știu la ce m-am gândit.
Se petrec mult mai multe aici decât la New York.
- Ce? - Te-ai tăiat.
- E rău? - Da, e foarte rău.
Am fața distrusă?
Da. Foarte mult.
Arăți exact la fel.
Ai auzit asta?
Ce faci?
Ăsta este Vârcolacul din Mlaștina Fever.
Poate să-mi simtă mirosul.
Nu, nu funcționează. Trebuie să mă ascund.
Haide.
Nu, nu, nu.
Fă ceva.
Haide, haide. Haide.
Haide. Fugi, fugi, fugi.
E în spatele nostru. Fugiți.
Fugiți! E chiar în spatele nostru!
Haideți. Fugiți, fugiți.
M-am blocat. Ajută-mă să ies.
- Ce faci? - Nu este timp!
- Am spus să mă scoți de aici. - Trebuie să fugim. Nu avem timp.
Am spus să mă scoți... Nu, nu. Continuă. Ne fugărește.
Fug cât de repede pot.
- Fugiți. Suntem chiar în spatele vostru. - Bine!
Haide, trebuie să fugim. Ridică-te, ridică-te.
- Haideți, haideți! - Haideți, prieteni!
Haideți, haideți, haideți.
Să-l văd trecând prin asta.
Fugiți, fugiți! Fugiți, fugiți!
- Este încuiată. - Pe aici.
Sunt în regulă.
În continuare sunt în regulă!
- Cine este asta? - Este mătușa mea Lorraine.
Dumnezeule.
Cred că l-am ucis pe ursul ăla.
- De fapt, este un vârcolac. - Ce?
Mătușă, ce cauți aici?
Aici suntem în spatele magazinului meu. Nu am știut unde altundeva să mă duc.
Nu pot să iau legătura cu mama ta, cu poliția sau cu altcineva...
- Bună. - Salut. Bună.
Bună. Nu cred că am fost prezentați oficial.
Eu sunt... eu sunt Lorraine.
Bună. Eu sunt R.L. Stine.
Îți suntem profund îndatorați.
Condusul tău neglijent ne-a salvat viețile.
Chestia aia veche?
Lorraine. Lorraine.
Așadar... Lorraine.
Nu avem timp. Vreau să te duci la poliție
și să le spui să ne întâlnim la liceu.
- Bine? Poți să faci asta? Bine. - Pot să fac asta. În regulă.
Ai vrut să facem schimb de numerele de telefon?
Nu este un moment bun, dar da!
Dumnezeule, asta este o idee proastă.
Ce a fost asta?
- Ești în regulă? - Da, da. Da.
Da. Doar o rădăcină. Nimic de speriat aici.
Cum ai primit porecla "Chump" ~ Fraier~?
Nu este o poreclă.
Stai, asta e numele tău adevărat? Este o prescurtare de la ceva?
Numele meu întreg este Champion.
Numele tău este Champion.
Îmi pare rău.
Tata a câștigat o medalie de bronz la Olimpiada din '92.
Serios?
Mama a fost sprinteră în echipa colegiilor Americii
și de două ori campioană mondială.
Așa că m-au numit "Champ".
Hei, știi, dacă ești speriată, pot să te țin de mână.
Te rog, tu ești pisica cea fricoasă.
Stai, stai. Așteaptă. Este în regulă. E doar o statuie.
Bine? Ești în regulă.
Este în regulă. Bine?
Dă-mi o secundă. Este...
S-a prins de haina ta.
Eroul meu.
Poftim. Ești liberă să pleci.
Ce este?
Nimic.
Ești sigur?
Da.
Da, absolut. Sunt...
Zach!
Fugiți!
Monștri cimitirelor. Fugiți, fugiți.
Se apropie!
- Fugiți. Aici. Fugiți, fugiți. - Haideți. Haideți. Fugiți, fugiți, fugiți.
Grăbiți-vă, repede, repede, repede.
M-am blocat.
- Plecați fără mine. Salvați-vă. - Bine. Mult noroc.
Nu, nu am vorbit serios, Champion!
Ce fel de monstru ar accepta oferta asta?
Trageți. Să tragă toată lumea.
O să-l omor. Unde este imbecilul ăla mic?
Așteaptă-ne, lașule!
În regulă. Bine, Lorraine. Te descurci cu asta.
Spune doar poliției să se îndrepte spre liceu
și că toată lumea este în pericol.
Poți să faci asta. Bine.
Nu. Ușă greșită.
Alo?
E cineva aici înăuntru?
Către toată poliția, către toată poliția.
Mergeți spre liceu. Nepotul meu este în pericol.
Este împreună cu R.L. Stine.
Ei cred că știu cum să oprească toată chestia asta.
Alo? Mă aude cineva?
Te aud eu.
Sergentul Slappy, pregătit să protejeze și să slujească.
Dumnezeule.
- Tu ești... - Nu face asta.
- O vorbitoare... - Nu spune asta.
- Marionetă. - Ai spus-o.
Ai dreptul să nu spui nimic.
Unde mi-au pus mașina de scris?
Știu că a fost pe aici. Poate a fost în cealaltă direcție.
- Ar trebui să ne despărțim. - Ce? Nu.
Ți-ai citit vreodată una dintre cărțile tale?
Nu ar trebui niciodată să ne despărțim.
Haide. Câte locuri de expunere ar putea fi?
- Mă atingi. - Da. Așteaptă puțin.
- Hannah nu știe, nu-i așa? - Ce să nu știe?
Că nu este reală.
Ea crede că este o persoană, bine?
Nu doar plăsmuirea imaginației tale.
Cum ai putut... Cum ai putut să o minți?
Am încercat să o protejez!
Da? Ei bine, ai făcut o treabă bună cu asta.
Acest dar al meu este un blestem.
Nu ai nicio idee cât de singur am fost până să apară Hannah.
Ea este diferită.
Am scris-o în așa fel încât crede că este reală,
și este reală pentru mine, Zach.
Nu mă aștept să înțelegi.
De fapt, înțeleg.
Îmi este teamă să o pierd.
Și adevărul este că îmi este frică să fiu singur.
Cred că am încetat să mai fiu legat de oameni
când eram de vârsta ta.
După ce a murit tatăl meu, și eu m-am izolat de toți.
Poate putem începe amândoi de la început,
dacă mâine o să fim în viață.
Aici erați. Sunteți în regulă?
Arătați de parcă ați văzut o stafie.
În regulă. Ei bine, veniți. Am găsit mașina de scris.
Scumpa mea. Mi-a fost dor de tine.
În regulă, începe să scrii.
Da, dar care este povestirea?
Ce vrei să spui? Monștrii sunt în libertate, cei bun înving, sfârșit.
Nu, nu, nu. Nu funcționează
decât dacă este o povestire Goosebumps adevărată,
cu răsturnări de situație și groază.
Ca să nu mai spun de o simpatie pentru eroul nostru.
Ce?
Duceți-vă la sala de sport. Avertizați-i pe toți.
Spuneți-le să baricadeze școala.
Tu unde te duci?
Să găsesc un loc în care să scriu.
Slappy o să vină după mine.
Am un termen limită, efectiv.
Acum duceți-vă.
Incredibil.
Scuzați-mă.
Îmi pare rău. Faceți loc.
Haide. Trebuie să ajungem pe scenă.
Așadar, așa arată un dans la liceu.
Da. De obicei, se dansează mai bine.
Dar înțelegi tu.
Asta numesc ei dans acum?
- Nu sunt sigur. Zach.
- Mamă. Mamă. - Zach.
Am fost foarte îngrijorată. Nu am putut să iau legătura cu tine sau cu Lorraine.
Știu. Știu. Mamă, toți cei de aici sunt în pericol.
- Trebuie să baricadăm școala. - Nu, Zach. Nu începe iar cu asta.
Spune adevărul. Bună. Eu sunt Hannah. Locuiesc lângă voi.
În regulă.
Bine, toată lumea, ascultați. Bine?
Bine. Toată lumea, trebuie să ascultați...
- Champ, coboară de acolo. - Am ceva de spus.
Bine...
Ascultați-l pe cel mai bun prieten al meu, Zach.
- Doar... spune-le. - Mulțumesc, Champ.
- Da. - Da. În regulă.
Asta o să sune nebunește,
dar Madison a fost invadat de monștri.
Prieteni, este adevărat. Bine?
Spune adevărul. Este...
Nu inventează asta.
Au blocat fiecare drum care iese din oraș,
au dărâmat turnurile de telefonie mobilă,
și suntem izolați de restul lumii.
Și ar putea să ne atace din clipă în clipă,
așa că trebuie să muncim să...
Are dreptate.
Este Omul Negru. Și se scobește în nas.
Nu inventez...
E o insectă gigantică
și mănâncă mașinile tuturor!
- S-a învechit, tipule. - Nu, serios!
Sunt aici.
Asta este o adevărată petrecere de revenire a absolvenților.
Bine. Toată lumea, toată lumea să rămână calmă. Bine?
Știu... știu ce să fac, dar nu pot să fac singur asta.
Luați asta.
Invitați-i pe restul prietenilor noștri la petrecere.
Uitați, chestiile alea de acolo,
sunt monștri lui R.L. Stine.
El este aici și poate îndrepta asta,
dar trebuie să-i câștigăm niște timp ca să poată să scrie.
Și nu vă faceți griji, este un scriitor foarte rapid.
Noaptea era rece.
Rece era noaptea.
Apropiați-vă. Nu fiți timizi.
Nu vreți să ratați spectacolul.
În regulă, toată lumea. Astea sunt toate ieșirile.
Găsiți ce puteți să baricadați ușile,
pentru că nu-i putem lăsa pe monștri înăuntru.
Haideți, băieți. Nu avem mult timp.
Stivuiți-le aici. Puneți-le aici.
Haideți, repede. Repede. Da.
Toți prietenii mei într-un singur loc.
Nu am fost niciodată atât de fericit.
Nu vreau ca această zi să se sfârșească.
Și nu trebuie...
atât timp cât scăpăm de Stine.
Atacați!
Fugiți, fugiți, fugiți! Nu o să reziste! Fugiți!
Fugiți, fugiți, fugiți!
Venim în pace.
- Ar trebui să ajutăm. - Ar trebui să plecăm.
Ce? Ce?
Unde te duci?
Noi doi am terminat-o.
Te rog, nu. Te rog.
Nu, te rog.
Dumnezeule. Cum ai făcut asta?
Plombe de argint. Am foarte multe carii.
Când aveam zece ani nu mi-am spălat dinții un an întreg.
Păr de vârcolac.
Mi-ai salvat viața, Chump.
De fapt, este "Champ".
Voiam să spun să mă îmbrățișezi din nou,
dar, da, și asta funcționează.
Nu putem continua așa. Sunt prea mulți.
Trebuie să ajungem la Stine.
- Să mergem. - Bine.
Toți monștri s-au adunat la un loc.
Lilieci vampiri feroce,
călugărițe,
Masca Bântuită...
Nu uiți pe cineva?
Slappy.
Cum m-ai găsit?
Te cunosc. Eu te-am creat.
Sau era invers?
Întotdeauna uit. Suntem foarte asemănători.
Slappy?
- Slappy? - Bună.
"Toți cei din liceul
și-au unit forțele ca să-l înfrângă pe Slappy și monștri lui."
Dar Slappy avea alte idei.
Nu.
Tată!
Ești în regulă?
Marioneta aia proastă mi-a fracturat degetele.
Aproape terminasem. Au rămas doar vreo două pagini.
Ei bine, uită de cele două pagini. Scrie un singur cuvânt: "sfârșit".
Nu funcționează așa.
Anunț general:
Monștri au copleșit liceul din Madison.
Retrageți-vă în ordine spre camera de depozitare.
Repet, retrageți-vă în ordine spre camera de depozitare.
O să ne gândim cum rezolvăm asta mai târziu, bine?
Să mergem. Urmați-mă.
Haideți, fugiți!
Hannah. Nu.
Închide-o, închide-o.
- Ești în regulă? - Da. Da. Mulțumesc.
Veniți cu mine.
Așteaptă. Așteaptă, ea este...
Da, și nu-mi pasă.
Bine. Haideți, haideți, haideți! Fugiți, fugiți!
Închide ușa! Haide!
Țineți ușa! Țineți-o! Țineți-o!
Dumnezeule.
Așteaptă. Mamă, mamă, mamă. Ești în regulă?
- Ești în regulă? - Da.
Ce o să facem? Or să treacă.
Nu știu. Nu știu.
Slappy mă vrea pe mine.
Pe mine mă urmărește.
Ascultați-mă, dacă îi pot atrage după mine în unul dintre autobuzele alea,
știu că mă vor urmări, iar voi veți fi în siguranță.
- Vin cu tine. - Hannah, nu. Trebuie să fac asta singur.
Întreaga mea viață am fugit de oameni.
Am fost atât de supărat pe lumea reală,
încât am creat acești monștri groaznici.
Țineți ușa asta.
Dar nu mai sunt supărat.
Este vina mea, nu a orașului. Nu a voastră.
- Trebuie să fie o altă cale. - Hannah, scumpo,
este timpul să-mi înfrunt demonii.
- Cred în tine. - Taci!
Îmi pare rău. Am vrut să zic... taci.
Am o idee.
Tată.
Nu ai cum să scapi de noi.
Aduceți-l la mine.
A funcționat?
Încă nu.
Haide. Haide, funcționează.
Haide, haide.
Da!
Bate palma.
- Dumnezeule. O idee proastă. - Îmi pare rău.
Da. A funcționat.
Ai grijă, Zach.
O să trecem peste asta.
Nu este un moment bun.
Bine.
Bine. Mergeți.
Bine, "era limpede că exista un singur loc în parc unde se puteau ascunde".
- Nu pot să merg și să dactilografiez. - Atunci ține minte.
"Era un singur loc în care se puteau ascunde. Era... sala de jocuri electronice".
Nu este nicio sală de jocuri.
Bine. "Era Casa Groazei"!
Așteptați, prieteni. De ce nu stăm pur și simplu la una dintre mesele astea?
Haideți. Prieteni!
Urmează mirosul.
Du-mă la Stine.
"Planul ingenios al lui Stine a funcționat perfect.
Casa Groazei era înspăimântătoare.
Nu atât pentru Stine, cât pentru ceilalți.
Dar a oferit adăpost față de teroarea adevărată
care pândea afară".
Ai vrea tu.
Ne-a găsit. Repede, urmați-mă.
Tată, ai plecat fără să-ți iei la revedere.
Încerci să te ascunzi de mine?
Este ca și cum te-ai ascunde tine însuți.
Am fost cel mai bun prieten al tău, iar tu mi-ai întors spatele.
M-ai încuiat, m-ai întemnițat în paginile cărții.
Ani de zile m-ai ținut pe raftul bibliotecii.
Cheia era chiar acolo.
Și nu ai folosit-o niciodată.
Nu ești real, Slappy. Eu te-am creat.
Pot să scriu să nu mai exiști.
Am păstrat monstrul ăsta doar pentru tine.
- Salută-l pe prietenul meu gelatinos. - Fugiți!
Este Blob Cel Care Mănâncă Pe Toată Lumea. Nu-l lăsați să vă atingă.
Trebuie să ajungem undeva la înălțime.
Roata Ferris.
Zach, ia-o înainte. Eu o să-l țin pe loc.
Tu termină cartea.
Ce? Ce să scriu?
- Care este sfârșitul? - Povestirea pe care am scris-o.
Este ceea ce se petrece chiar acum. Poți să faci asta. Termin-o.
Așteaptă.
Tată!
Hannah, o să fie în regulă, bine?
Trebuie să terminăm cartea.
Bine.
Nu este prea distractiv, nu-i așa?
Începem.
Bine.
Cum îți place, tată?
Lumea este la îndemâna ta, dar nu te poți mișca.
Ești captiv.
Așa se simte să fii închis în cărțile tale.
Stai. Cartea. Unde este?
"Pe când monștri s-au întâlnit,
Zach a închis ochii,
iar monștri au fost înghițiți
înapoi în lumea de hârtie și cerneală.
- Poți să dactilografiezi mai rapid? - Asta e prima mea dată...
- Când folosesc o mașină de scris. - Continuă.
Eureka, eureka, 23-69...
Vin. Ce o să faci?
Termin-o, Zach.
"Unul câte unul,
monștri au dispărut
înapoi în carte,
și nu au mai fost văzuți...
niciodată. Sfârșit."
- Gata. - Ce se întâmplă acum?
O să aflăm.
O să murim cu toții!
Țineți-vă!
Țineți-vă bine!
Unde este centura în chestia asta?
Să mergem.
Bine.
Sunt în regulă. Sunt în regulă.
Bine. Grăbiți-vă. Toți monștri vor fi aici din clipă în clipă.
Toți monștri.
Stai. Ce aștepți?
Haide, deschide cartea.
Hannah, este ceva ce trebuie să știi.
- Nu o să-ți... - Deschide cartea, Zach.
Nu, nu. Nu înțelegi.
Dacă deschidem cartea, asta înseamnă...
Înseamnă că voi fi captivă pe raftul bibliotecii pentru totdeauna.
Știai?
Câte perioade grozave de 16 ani poate avea o fată?
Zach, e timpul să trecem mai departe.
Acum deschide cartea, pisică speriată.
Nu.
- Bine. Atunci o să o deschid eu. - Așteaptă. Nu. Hannah!
Stai, Hannah. Te țin eu.
Poate dacă te țin suficient de strâns...
Trebuie să-mi dai drumul, Zach.
Slappy nu e fericit!
Nici Stine!
Marionetă proastă!
Ne vedem în visele tale!
O să fii în regulă.
Întotdeauna o să fiu în imaginația ta,
acolo unde este de fapt locul meu.
Sunt tristă doar că n-am apucat să dansăm împreună.
Așteaptă.
Da. Încă un strat și ar trebui să fie în regulă.
Să mergem, dnelor și dlor.
Bine ați revenit la cursuri, copii. În regulă, bine ați revenit.
Hei. Ai grijă.
Înapoi la învățat. Haideți.
Bine. O să-ți dau un avans de 60 de secunde.
Este în regulă, mamă. Să intrăm împreună.
Foarte matur.
Îți place asta.
Poate după pauza orei a patra.
Bine. Asta ar fi grozav.
Ești în regulă? Respiri? O să fii grozav.
Bine? Arăți grozav. Miroși grozav.
Dumnezeule, ce este asta?
Mă frec cu coriandru în fiecare dimineață.
Desigur că faci asta, salsa mea mică și sexi.
Du-te.
Bine. Plec la slujbă.
Ce am pentru tine?
Uite.
S-a dus prea departe. L-am prins.
Bună ziua.
Numele meu este dl R. L. Stine,
și voi fi noul vostru profesor de engleză,
pentru că dl Boyd încă se recuperează de pe urma rănilor
suferite în atacul insectei mutante.
Acum...
fiecare povestire spusă vreodată
poate fi desfăcută în trei părți distincte.
Începutul,
mijlocul
și răsturnarea de situație.
- Bună, dle Stine. - Bună, dle Black.
Cine este?
Este noul profesor de teatru.
- Pot să te întreb ceva? - Desigur.
Îți este dor de ea?
Nu trece nicio zi fără să nu mă gândesc la ea.
Dar va fi întotdeauna aici înăuntru...
și acolo înăuntru.
Și acolo înăuntru...
Și aici înăuntru.
Și de asemenea, chiar acolo.
Este posibil să mai fi scris o singură carte.
Hannah.
Ești... Ești reală.
Te-ai întors.
Trebuia. Îmi ești dator cu un dans.
Haide, să mergem.
Răzbunarea Băiatului Invizibil
Ai uitat de mine.
Subtitrarea: Avocatul31-Subtitrari-noi Team
Sincronizarea: DISTEL Subs.ro Team @ www.subs.ro
Subtitrare downloadata de pe www.RegieLive.ro Portalul Studentesc Nr. 1 in Romania