С филма "2001" ни изпращате в 21 век.
Доведох сина си Джонатан, който през 2001-ва ще е на моите години сега.
Той може би ще е по-приспособен за света, който ни показвате.
Голямата разлика, когато порасне, ако доживеем 2001 година,
е, че в своя дом той ще има може би не компютър като този,
но поне конзола, чрез която да се свързва с локалния компютър
и да получава цялата нужна информация за своето ежедневие
като банкови извлечения, резервации за театър...
Всичко необходимо за живота в едно сложно модерно общество.
Всичко това ще е в компактна форма в собствения му дом.
Ще има екран като този и клавиатура
и информацията за него ще е даденост, както за нас е телефонът.
А какъв ли ще е животът от социална гледна точка?
Животът ще се гради около компютрите. Няма ли да сме зависими от тях?
Донякъде да, но това и ще ни обогати,
защото така ще живеем, където си поискаме.
Всеки бизнесмен би могъл да живее, където си пожелае по света
и да си върши работата чрез такова устройство.
Това е чудесно. Няма да сме затворени в градовете
и ще живеем на село или където си искаме.
Изписаният код е неточен.
Това всъщност е системна грешка.
Какъв е резултатът? - Няма да каже "здравейте".
ПРЕДСТАВЯНЕТО НА МАКИНТОШ
Никой не е виновен.
Ти записа демото!
По-тихо!
Това нещо е излишно сложно.
Вчера и завчера работеше, както и допреди три часа.
Просто ще пропуснем демото. - Майната ти!
Всичко друго работи. Просто пропусни демото.
Трябва да каже "здравейте"!
Не може да го каже! - Оправи го!
Да го оправя? - Да!
За 40 минути не мога. - А кой може?
Аз съм този, който може, и не мога.
Колко е зле? - Много.
Не те разбирам. - Демото вероятно ще блокира.
По-тихо, отзад седи Джоуъл Форцхаймър.
Ако ще да е... Кой е Джоуъл Форцхаймър?
От "Джи Кю". Следва те от седмица. Не си ли забелязал?
Дръжте се сякаш всичко е наред. Седнал е отзад.
Здрасти.
Е, как мислите?
Някакъв вторичен процес, който още не сме проследили.
Синтезирането достатъчно бързо ли е? - Не, непрекъснато блокира.
Това са само двайсет секунди, да ги отрежем.
Не можем. Наскоро пуснахме реклама в Супер купата, достойна за "Оскар".
Повече хора знаят за нея, отколкото кой е спечелил.
Но в рекламата се казва, че Мак ще спаси света,
а не че ще каже "здрасти!"
Отваряме салона след пет минути. - Не отваряйте.
Правим кратка почивка.
Част от проблема е, че ако е хардуерен, нямаме достъп вътре.
Защо? - Ти ли ще й кажеш, или аз?
Не се заяждай с мен. - Защо нямаме достъп?
Нужни са специални инструменти. - Просто вземете отвертка.
За да нямат достъп потребителите, той поиска специални инструменти.
Наистина ли? - Никой тук ли няма инструментите?
Много малко хора ги получиха. - Ами ти?
Оставих ги в офиса.
За бога, отрежи поздрава! - Не!
Кое е първото правило при представяне?
Няма да блокира. - Току-що го направи.
Анди! - Кой от двамата?
Не ти! Ти нали си тук? - Той иска да говори с теб.
Изключете сигналите "ИЗХОД", за да затъмним напълно.
От мениджмънта и пожарната категорично отказаха.
Ще платя глобата. - Те ще опразнят салона.
Обясни ли им, че променяме света?
Ако не променим правилата за безопасност, няма полза.
Ако пожар предизвика меле на изхода, за оцелелите ще си е струвало.
Който не оцелее, поне ще е умрял щастлив.
Искам пълна тъмнина. Оправи се със сигнализацията и ме уведоми.
Оправи гласовото демо.
Значи са нужни специални инструменти? - Знаеш, че е затворена система.
Не знаех, че е буквално така.
Ако отблъскваш хората без причина, няма да има на кого да кажем здрасти.
Ако се провалим, IBM ще притежават света като злодей от "Батман".
Знаеш как наричат "Бел" - "телефонната компания".
IBM ще е "компютърната компания".
А скоро ще са "информационната компания" и тежко на човечеството.
Нямаме време за учтивости.
Иначе следващото ни представяне ще е пред 26 души
и ще бъде отразено в някое местно вестниче.
Не сме рекламирали гласовия софтуер.
Можем да го махнем от демото и никой няма да разбере.
Защо не опиташ за малко да си разумен,
колкото да разбереш какво е?
Добре, изтегли гласовото демо. - Благодаря.
И после отмени представянето. - Ясно, занасяш ме.
За теб може да не е важно, но ако компютърът не каже "здрасти",
Джон Скъли също няма да го каже, защото е съгласен с мен.
Скъли няма да отмени представянето, защото не е луд.
По отношение на Макинтош ще направи, каквото го помоля.
Какво има тук? - Не е важно, не ги отваряй.
Какво?
Кой го направи?
Някой реши, че е добре всеки в салона да получи копие от броя на "Тайм".
Спряхме го навреме и прибрахме всички копия. Проблемът е решен.
Това тук не е Макинтош. - Ясно ми е.
Някой е намерил за добра идея да раздаде копия на "Тайм"
с корица, на която не е Макинтош, на представяне на Макинтош!
А какво раздават на Хюлет-Пакард - ябълки с моя лик ли?
Някой е счел, че щом компютърът е мъж на годината, е добре за бизнеса ни.
Но вече ти казах - прибрахме ги. - От теб искам
да струпаш тези 2600 броя на бюрото на Котке
с много поздрави от мен.
Дадох на "Тайм" пълен достъп до сградата и всички служители,
дадох им Скъли, Марккула, Воз... Дадох им всички!
Кой е човекът, който реши да ги раздаде?
Няма да ти кажа кой е.
Не е зла умисъл, проблемът е решен, а с теб трябва да говорим.
За какво?
За милиона през първите 90 дни. И по 20 000 на месец след това.
Това са прогнозите. - Това е по моята част.
Умолявам те да обуздаеш очакванията си.
Нарочно надувам цифрите. - Няма да продадем милион за 90 дни.
Всеки един, всеки един очаква нашия Мак.
Може би. А щом открият, че за $2495 няма какво да правят с него?
На цена $1500 бяхме конкурентни.
Но щом смени Моторола 6809 с 68000...
Който поддържа менюта, прозорци, графика...
Защото всеки се нуждае от триъгълници със заоблени ъгли.
Първа и втора класа в самолета кацат по едно и също време.
Изобщо не разбирам какво искаш да кажеш,
но така стигнахме до $2500, което е цената на PC,
което прави много повече! - Кой идиот ще иска...
Ако ти кажа, че имаш петно на блузата, аз го посочвам.
Не ти казвам, че е на 14 см от яката и 3 см вдясно от второто копче,
докато се опитвам да си спомня командата за почистване.
Човешкият ум не работи така.
Ако целеше лесна употреба, да му беше сложил повече памет.
От паметта ли се оплакваш, или от цената?
Не може и от двете едновременно. Паметта струва пари.
Благодаря, че ми сподели мислите си за Мак.
Имаме цял половин час - ще го променим!
Моля те само да снижиш очакванията си.
Гледай им лицата, щом разберат какво е.
Няма да знаят какво гледат и защо им харесва, но ще го искат.
Не и на мига. Щом чули "Пролетно тайнство",
хората разпердушинили салона, а не си купили плочата.
Това е най-революционната и провокативна симфония от миналия век.
Балет! И Стравински не е твърдял, че ще продава по 20 000 копия на месец!
Защо говорим за Стравински, вместо за Дан Котке, който ме изложи в "Тайм"!
Виж, очевидно... Чуй какво ще ти кажа.
Очевидно Даниъл не е мислел, че прави нещо нередно.
Като говори с "Тайм" ли? - Да.
Не знам какво значи това.
Ти ми каза следното:
Попитал си Дан: "Тайм" питаха ли те дали имам дъщеря на име Лиса?"
А Дан е отвърнал "да".
Отговорил ти е честно, защото не е смятал, че е сторил нещо лошо.
Само дето аз нямам дъщеря на име Лиса.
И историята сега е за това, че отричам бащинство и отказвам тест.
И затова сега има снимка на неизвестно какво.
Затова на корицата има снимка на PC, вместо на мен и Мак.
Не знам какво да ти кажа.
Трябваше да съм мъжът на годината на "Тайм"
и тогава се пръкна Дан Котке.
Е... - Какво?
Тя те очаква. - Кой?
Крисан. - Бренън?
Чакат отвън. От седем сутринта седят в залата.
Точно сега няма да се срещам с Крисан.
За представянето издадохме 335 пропуска за пресата.
Ядосаш ли Крисан, тя ще им даде 335 интервюта.
И тогава Дан Котке ще ти се стори ангелче.
Добре, аз ще се оправя. А ти ще стоиш тук.
Какво? Не!
Така няма да има сцени и тя ще запази спокойствие.
За мен всичко това е твърде лично.
Няма да остана. - Хайде...
Не искам да оставам насаме с Крисан.
Искам да сме двамата.
Добре.
Стив.
Каква изненада. Заповядай.
Благодаря.
И ти ли идваш? - Не мога да я оставя отвън.
Отвън е безопасно, но както и да е. Помниш ли Джоана Хофман?
Началник на маркетинг отдела.
Радвам се да те видя. - Аз също.
Здравей, Лиса. С теб сме се виждали. Каза, че харесваш как говоря,
и беше най-милото нещо, което са ми казвали.
Ти си от Полша. - Да. Знаеш ли къде се намира?
Най-отгоре. - Не, там е Северният полюс.
Нямаме много време. - Ще ви оставя насаме.
Защо, нали каза... - Ще говоря с Херцфелд.
Искаме един компютър да каже "здрасти", но е много срамежлив.
Ела да ми помогнеш. Може ли?
Благодаря ти!
Татко кръсти един компютър на мен. - Не съм ти...
Всъщност... знаеш ли какво е съвпадение?
Не.
Например се запознаваш с някого.
Имаш нова приятелка и тя се казва Лиса. Това е съвпадение.
ЛИСА означава "локална интегрирана системна архитектура".
Съвпадение.
Приключи ли? - Да.
Ела. Да накараме този компютър да каже "здрасти".
Върви, Лиса. - Значи е било обратното.
Кръстена съм на компютър?
Никой не е кръстен на никого, това е съвпадение.
Какво ти става? - А на теб? Какви й ги говориш?
Защо й говориш, че съм й баща? - Съдията й го каза.
Защо си казал пред "Тайм", че съм спала с 28% от мъжете в Америка?
Това ли те радва? - Не съм казал нищо подобно.
Ето тук е... - Знаеш ли какво е "Тайм"?
Полигон за платени убийци.
Джобс твърди, цитирам: "28% от мъжете в САЩ биха могли да са бащата."
Не съм казал, че си спала с 28% от американците.
Използвах алгоритъм въз основа на тестовете,
според които има 94,1% вероятност аз да съм бащата.
Искаш публично да ме опетниш като уличница и повлекана.
Повярвай ми, не правя нищо такова. - Два милиона души четат "Тайм".
Щяха да са повече, ако бях на корицата.
Кандидатствах за социална помощ.
Моля? - Пуснах молба за социална помощ.
Според "Тайм" акциите ти струват 441 милиона долара.
Исках да те питам как се чувстваш.
Обиден съм от такова драстично подценяване.
Сега е моментът да се купува.
Дъщеря ти и майка й са на социални помощи.
Живеем в барака в Менлоу парк, не мога да плащам за отопление,
тя спи с палто!
Дъщеря ти... - Тя не ми е дъщеря!
Понеже според "Тайм" съм спала с 28% от мъжете в Америка ли?
С всички тях точно девет месеца преди Лиса да се роди!
Анди е тук.
Извини ме.
Готови ли сме? - Здрасти, Крис!
Здрасти, Анди. - Как си?
Зле. - Побъбрихте ли си?
Извинявай, че поздравих приятел, който смята, че си кретен.
Готови ли сме? - Имаме шанс едно към шест.
Не сме автомонтьори на рали. Това не се оправя за секунди.
Ти имаше три седмици. Вселената е създадена три пъти по-бързо.
Някой ден може би ще споделиш как си го постигнал.
Ето какво ще направя.
Ще обявя имената на всички създатели на демото.
Ще ги накарам да се изправят.
Чантата е по дизайн на Сюзън Кеър.
Шрифтът на името е дело на Стив Капс.
Графиките са дело на Брус Хорн.
Макпейнт, Макрайт, Алис... чак до калкулатора.
А после ще обявя, че гласовото демо, което не проработи,
е дело на Анди Херцфелд.
Пет от шест е шансът ти в началото на Руска рулетка
и ти го преобърна.
Ако не искаш да се опозориш пред приятели, роднини,
колеги, акционери и пресата...
по-добре недей да спориш, а изкарай малко патрони от револвера.
Действай, Анди!
Ти, стой. Какъв размер ти е ризата?
Някой знае ли номера му или моя?
А някой знае ли най-близката лудница? - Дискетата се побира в джоба!
Искам риза с джоб, с която да изляза на сцената.
За дискетата! Искам бяла риза с моя размер и джоб отпред.
В кой от николкото магазина да пратя човек, който да се върне до 15 мин.?
Върви във фоайето, намери някой с бяла риза с моя номер,
кажи му, че ще му подаря компютър и че може да задържи ризата ми.
Не става ли и синя риза? - Не.
Мак е бежов, дискът е син, ризата трябва да е бяла.
Анди?
Здрасти! Аз съм Макинтош.
Донесете ми главата на Анди Херцфелд.
Опитах да го накарам да говори, но е срамежлив.
Това е, значи. - Да, това е.
Не разбирам. - Знам.
Какво ще правите с него?
Лиса, на колко години си? - Отлично знаеш.
На пет.
Седни за малко при мен.
Знаеш ли какво е това? - Компютър.
Да, компютър. Ще ми дадеш ли ръката си?
Насочи стрелката и кликни.
Ако искаш, може да си поиграеш.
Няма как да го счупиш, така че давай смело.
Какво правиш? - Плащам ти точно според решението.
$385 на месец.
Това не го решавам аз. - А аз те питам как се чувстваш.
Ако за теб не е проблем, че дъщеря ти...
Не ми е дъщеря. - ...и майка й са на социални помощи,
докато ти струваш $441 милиона заради направата на това.
"Епъл" дарява компютри на бедни училища...
Какво?
Даряваме на училища компютри за милиони долари.
Какво общо има това...
Представи си дете в неравностойно положение, което има учител 24 часа.
На път сме да го постигнем.
Това ли е отговорът ти? - Я повтори въпроса?
Не съм те съдила аз за издръжка, а окръг Сан Матео.
Нека ти обясня какво стана, сега имам много време.
Имаш посетител. - Само да ти пожелая успех!
Здравей, Крисан! - Здрасти, Воз.
Изчакай.
Само да ти пожелая успех! - И на теб.
Днес е голям ден. Да можеше да видиш тълпата! Нещо като...
Сега не мога да чакам да го измислиш.
Искам да те помоля за услуга.
Би ли споменал и екипа на Епъл II?
Не мога. - Просто им кажи да станат.
Сега пускаме Мак. - Стига само да ги аплодират.
Просто ги спомени. - Да оставим за малко темата.
Искам само да ги похвалиш. - Крисан е вътре.
Ще се видим след секунда.
Това. - Какво?
Питаш ме какво ще правят с него хората. Ето това.
На един от техниците е. - Благодаря.
Харесва ли ти?
Моля? - Това е абстракция.
Използвала си Макпейнт.
Натисни този бутон и "S".
Сега си напиши името.
Знаеш ли откъде да запаметиш?
Точно така, кликни там.
Ще ти преведа пари и ще ви купя къща в близост до добро училище.
Благодаря ти.
Воз иска да те види за минутка.
Скъли също пита за теб.
Приключихме ли?
Ще ме научиш ли на още неща?
На компютъра.
Лиса, изчакай ме отвън.
Може да се облечеш отвън.
Чао, Лиса.
Лиса, излез веднага.
Искам да знам колко точно пари ще ми преведеш.
Учебен ден е, тя трябва да е на училище.
Ще ви дам всичко, от което се нуждаете.
Воз иска да отдам признание на екипа на Епъл II.
Сам виждаш, че тя прилича на теб.
Не искам да обиждам Воз, но точно сега няма да се обръщам назад.
Знам, че ме чу. - Чух те, Джоана.
Просто ни предстои това нещо.
В 9:41 ч. планетата ще промени завинаги оста си на въртене.
Две са събитията на 20 век - победата на Съюзниците и това.
Не е сега моментът да ме гълчиш, че не съм добър баща на чуждо дете.
Според теста...
Не ме интересуват безумните ти алгоритми,
с които си стигнал до 28% от американците.
Едно момиченце вярва, че си неин баща и това е всичко.
Само това е важно - тя вярва, че е така.
А ти какво ще направиш по въпроса?
Бог е пратил сина си на самоубийствена мисия.
Но ние все пак го обичаме, защото е създал дърветата.
Ще продадем един милион броя през първите 90 дни
и по 20 000 на месец след това.
Така че би могла да ме оставиш за малко на мира.
Воз. В този автомат няма нищо, което не би те убило.
Само разглеждах. - Ела да повървим.
Може ли да ги кажа нещо?
След Мауи екипът на Епъл II беше разстроен и гневен. Знаеш ли защо?
Защото не ги споменаха нито веднъж? - Защото не ги...
Точно така, знаеш защо. - Не беше пропуск.
Те знаят това.
Не искам да правя от мухата слон... - Това го умееш добре.
Епъл II е минало, приятелю. - Това плаща сметките от 7 години.
Ако ги злепоставиш, те очаква изтичане на мозъци от компанията.
Марккула те отклони от ЛИСА, а не аз или те.
Заради религиозните му възражения да направим нещо наистина добро.
Дадох ти всичко, което поиска за Епъл II.
А ти поиска много и не получи нито един отказ.
Признаваш ли, че слотовете са причината за успеха?
Пак старата песен за слотовете. - Защото съм прав.
Стига вече, спорим за това още откакто бяхме в гаража.
Какви ги говориш, защо са ти само два слота?
За принтер и модем.
Ако успеем да сложим осем слота, ще стане нещо велико.
Оценявам ползата, но няма да го направим.
Добре че надделях, защото хората харесват точно отворената система
и затова я купуват!
Няма да правим отворена система. - Напротив. Това искат хората.
Те не знаят какво искат, докато не им го покажеш.
Сериозните потребители искат да могат да допълват и модифицират.
Те искат разширени възможности.
Музикален кийборд, по-добър звук и дисплей, подобрена памет...
Затова сега тук има 3000 души!
Слотовете позволиха на Епъл II да поддържа Визикалк,
което доведе до продажбата на още 300 000 броя!
Хората искат слотове. - Никой не ги пита.
Боб Дилън не е питал хората да дописват стиховете му.
Пиесите не спират, за да се включи публиката в сценария.
Нито художниците... - Обаче ентусиастите...
Ентусиастите ли? Два слота - за принтер и модем!
Епъл II ми е слабост,
но няма да говоря за него на представянето на Мак.
Компютрите не са картини. - Майната ти.
Ще те пращам на майната ти, докато не умреш или не спреш.
Пробвай, кажи го.
Компютрите не са картини. - Майната ти!
Точно такива са и искам затворена система.
Пълен контрол и несъвместимост с нищо друго.
От компютрите не се очакват човешки недостатъци.
Затова няма да вложа твоите в този.
Днешният ден е на Макинтош, а той е мой.
Съгласен съм. - Благодаря.
Просто отдай признание на екипа ни, защото така е редно.
Скоро ще се разбере дали си гений, или само се мислиш за такъв.
Но дотогава... - С Епъл II е свършено.
Но бяха седем чудесни години. Отивай да седнеш.
Мак е на Джеф Раскин.
Кажи го пак.
Компютрите не са... - Майната ти.
Готов ли си? - Трябва ми още време.
Още двайсет минути. - 8:58 ч. е.
Ще започнем по-късно. - Ние сме компютърна компания.
Имам друга идея. Но е заблуждаващо и некоректно.
Слушам те. - Ще тръгне на 512.
Тества ли го? - Да.
Ще пуснеш демо за компютър 128 на 512?
Никой няма да разбере. - И го наричаш само "некоректно"?
Какво друго ми остава?
Моля те, защо е толкова важно да каже "здравейте"?
Холивуд показва компютрите като нещо страшно.
Виж как този напомня дружелюбно личице, а слотът е като усмивка.
Той е сърдечен, игрив и иска да каже "здрасти".
Иска да го каже, защото може.
Това не е измама. 512 ще е на пазара до една година.
Ще ми спестиш ли източноевропейското си неодобрение?
В "2001" компютърът все повтаряше "здравей" и пак беше ужасяващ.
Хайде, опрости ме.
Само за това.
И само този път.
Дами и господа, вашите аплодисменти за Майк Марккула!
Добре.
Върви и остави бразда във Вселената, Стивън.
Ще се видим след два часа.
Аз ще ви запозная с формалната част.
Слава богу, дойде кавалерията.
Чух, че си по-зле от обичайното, макар да не го вярвам,
и ме пратиха да те успокоявам.
-Това е "Марго" 55-та. - Девет сутринта е.
Това е "Марго" 55-та.
Въобразявам ли си, или вече се обличаш като мен?
Не биваше да оставяш финансовия доклад на Марккула.
По-добре да беше залял публиката с ледена вода.
Щяхме да спестим на Майк картите с речта.
Отпусни се. - Защо?
Не знам, не са ми задавали такъв въпрос.
Точно така.
Само ти виждаш света като мен.
Никой не вижда света като теб.
Аз съм като Юлий Цезар - обграден съм с врагове.
Не е вярно. Бордът те подкрепя.
Защото ти си се погрижил. - Мисля, че е добър борд,
но ако искаш, може да ги избутаме един по един.
Искам да ги избуташ наведнъж през прозореца.
Помниш ли им физиономиите при вида на рекламата?
Не се виждаха, защото си блъскаха главите в масата.
А вчера "Адуийк" я нарече най-добрата реклама на всички времена!
Ако някой направи по-добра, ще е "Шаят/Дей", които искаха да сменят,
и Лий Клау, когото бордът смята за умопобъркан.
Вярно ли е, че сме използвали скинари за статисти?
Значи сме плащали на скинари? - Те имаха нужния външен вид.
По-добре това да си остане между нас.
Кой още знае? - Какво?
Че сме платили на терористи да се снимат в наша реклама.
Бордът сгреши за рекламата, но са свестни хора.
Проблемът им е, че са хора.
Самата природа на човека трябва да бъде превъзмогната.
В "Пепси" имахме успех сред групата от 18 до 55 години,
които не членуват в агресивни групи. - Разбрах.
Не си обграден от врагове. Почти сме успели.
Колебая се за Дилън.
Може да цитирам друг стих. - Кои са вариантите?
"Изгубилият днес ще стане утре първи."
Или: "Елате, майки и бащи от цялата земя
и не отричайте което не се побира във ума.
Децата ваши... - ...Не са във ваша власт."
Изгубих сто долара от Анди Херцфелд. Той каза, че ще го смениш с този.
Имаме 45 секунди, в които да ти задам един въпрос.
Защо осиновените деца се чувстват отхвърлени, а не избрани?
Не разбирам връзката.
"Децата ваши не са във ваша власт и пътищата ваши остаряват..."
"Така че майната ви, аз съм Стив Джобс и времената се менят."
Не се чувствам отхвърлен.
Сигурен ли си? - Напълно.
Защото не е като да се родиш и вашите да кажат: "Не, това не го щем."
Но от друга страна някой все пак те е избрал.
Заради липсата на контрол е.
Откриваш, че никой не те е питал, когато се е решавала съдбата ти.
Важното е да имаш контрол.
Не разбирам хората, които се отказват от него.
Защо Херцфелд е приел такъв облог?
Предупреждаваше ме, че е опасно да играя ролята на твой баща.
Задръж си парите, оставам с първата версия.
Какво е имал предвид? - Нищо.
Гордея се с теб.
Благодаря, шефе.
За мен е удоволствие да представя моя приятел
и изпълнителен директор на Епъл Джон Скъли.
Джон. - Да?
Лиса нарисува картина на Мака.
Макинтош, почти митичният домашен компютър на Епъл,
започна трудно битката си с индустриалния титан IBM.
Въпреки очакваните милион продажби през първото тримесечие,
Епъл са продали едва 35 000 броя.
Прословутият контрол на Стив Джобс "от край до край",
който означава несъвместимост с външен хардуер и софтуер,
е решаващият недъг на една машина с потенциал.
Днес "Епъл компютърс" затвори два от заводите си
заради ниските продажби.
Знаете ли колко Мака се продадоха миналия месец? Петстотин.
Не е съвсем изненадващо, че днес бордът на "Епъл компютърс"
гласува уволнението на своя съосновател Стив Джобс.
Напуснал или уволнен? Директорът Джон Скъли отказа коментар.
В интервю Возняк постави под съмнение почтеността на своя стар приятел,
като нарече Стив Джобс груб и нападателен.
Джобс отвръща на удара с нова компания и нов компютър.
Епъл има нов конкурент - Блек Кюб,
насочен към образователния пазар.
Малцина могат да поставят света в очакване,
но това прави Джобс с новата си компания "Некст".
Фокусът е малко остър.
На слайда ли? - На пода.
Ние целим остър фокус.
Не се засягайте, но не си падам по цирковата естетика.
Налага се да спрем и да фокусираме.
Само първият, другите са добре.
Докато чакаме, във ВИП залата имаме поддръжници.
Воз е тук.
Стив Возняк. Много благодаря.
И Анди Херцфелд. - Анди Херцфелд. Благодаря.
Джон Скъли също е тук.
Хубаво е, че е тук. - Аз не съм на същото мнение.
Трябва да ги приемеш. Искат да те поздравят.
Ако бяха добронамерени, сега щяхме да сме в Епъл.
Ако наистина ми желаеха доброто, нямаше да ми го кажат.
Не мисля, че е така, но това не е проблем.
Преодолях Епъл, Мак, Воз и Скъли, както се забравя училищната любов -
създаваш си нова. - Сега може ли да кажа нещо?
Уж нямаше да се конкурираш с тях,
а правиш компютър за образователния пазар,
който като цяло е техен.
Така че е добре, че са тук.
Те ме съдят. - И все пак...
Хубаво е, че дойдоха.
Това не е великодушие.
Искат да изглежда като приятелски развод.
Но Джо Димаджо не е зарязал любезно Мерилин.
Какъв ти е проблемът?
Не знам, но вероятно има нещо общо с теб.
Аз съм тази, която трябва да обяснява на хората.
Платихме 100 000 за лого, без да знаем какво произвеждаме.
Както и 600 000 за калъп за куба,
да не би някой от ъглите му да се отклонява от 90 градуса.
Аз държах на абсолютната точност.
Кутията ни е достойна за Гугенхайм.
Не давай основание да кажат пред пресата, че си избухлив.
Ще го направиш ли за мен? - Аз не съм избухлив.
Добре, но все пак не им давай основание да го твърдят.
Няма за какво. - Така те искам.
Не се преструвам. Сега ще ме извикат за пробите.
Поне това го отметнахме. - Добре!
И още нещо. - Казвай.
Без въпроси от пресата след това. - Защо?
Докато нямам по-добри отговори, никаква преса.
Ако някой пита, тъкмо си ме видяла и скоро ще се върна.
Добре.
Кой да е първи?
Доведи ми Стив Возняк.
Чакай.
Мислех, че си на училище. - Чакай.
Трябваше да си заминала преди час. - Не събудих мама навреме.
И друг път е ставало. Ставам, обличам се и закусвам
и после забравям да погледна колко е часът.
Защо майка ти не си нагласи алармата? - Това е мое задължение.
И все пак не разбирам какво общо има това...
Къде е майка ти? - Отиде да потърси телефон.
Преди час тя каза... Не е нужно да вдигаш ръка.
Каза, че е малко крив. - Така е.
Но аз го измерих - и четирите страни са точно 305 мм.
Кубът има шест страни. А ти не би трябвало да си тук.
Щом четири от страните са равни, и другите две би трябвало да са.
Горе, долу, ляво и дясно са с милиметър по-къси.
Не са, измерих ги.
Лиса, аз съм експерт.
А това е евтина линийка. Дали е достатъчно точна?
Ако имах друга линийка, щях да сравня, но се съмнявам.
Щом майка ти се върне, отиваш на училище.
Защо да е неточна? - Чу ли какво казах?
Понякога сякаш повтаряш каквото си искаш, без да слушаш.
Слушам те.
Нуждаеш ли се от нещо? - Не.
Защо не е идеален куб? - Вече ме пита.
Забравих какво ми отговори.
Това е оптична аномалия. За окото идеалният куб не изглежда идеален
и затова са го скъсили с по милиметър.
Какво е аномалия? - Вече си ме питала и това.
Не разбирам защо продължаваш.
Означава изключение, нещо извън рамките.
Отивай на училище. Влез!
Струва ми се, че се познавате.
Здравей, стари приятелю.
Изглеждаш добре. - Ти също.
Джордж е готов с фокусирането.
Ела да се разходим. - Това Лиса ли е?
Не може да е тя. Тя е мъничка. - Но порасна. Хайде.
Помниш ли ме? Аз съм приятел на татко ти - Стив Возняк.
Извинявам се, не ви помня.
Колко си учтива. - Воз.
Крисан е отишла до телефона. Ще я потърсиш ли?
Добра посещаемост. - Да, невъобразимо добра.
За първи път не сме в един отбор. Все едно пускаш солов албум.
Оценявам, че ме покани. - Исках да започнем на чисто.
Аз също, затова и дойдох - да ти кажа, че стискам палци.
Има ли начин да излезеш на сцената вместо мен?
Обичам те, Стив. - И аз те обичам, Воз.
Бяха казани някои неща... - Да.
При това публично. И бяха публикувани.
Притиснаха ли те? - Какво?
Погледни - оркестрината на операта на Сан Франциско.
Дали са ме притиснали ли?
Веднъж срещнах Сейджи Озава в Тенгълууд.
Истински гръмовержец с божествена изкусност и усет.
Попитах го какво може диригентът, което не го може метрономът.
За моя изненада... - Не те е пребил.
Да, това също. Той каза:
"Музикантите свирят на инструментите си.
Аз свиря на оркестъра."
Звучи добре, но не значи нищо.
Марккула и Скъли ли те накараха да ме очерниш пред пресата?
Бях ти сърдит. - Накараха ли те?
Нищо подобно. - Но те помолиха да говориш.
Току-що беше напуснал Епъл. Все някой трябваше да говори с пресата.
Аз съм тук, Воз. Компанията изостави мен.
Умолявах те. Епъл II носеха 70% от приходите.
А ти не държеше особено нито на Епъл II, нито на ЛИСА.
Нека сме наясно - изобщо не ми пукаше за тях.
Никой не ме е притискал.
Това, което казах, беше в момент на гняв, но го мислех.
Воз, какво е това на китката ти?
Искаш да знаеш ли? - Изгарям от любопитство.
След десет години всички ще ги носят.
Часовник с газоразрядни тръби - 40-годишна технология.
Работи със 140 волта и като го обърна под 45 градуса, ето!
Часове, минути, секунди - както работи умът ни.
Ще ми покажеш ли как се наглася, ако сменяш часовата зона?
Няма проблем.
Развиваме...
Извинете, изглежда, че моят спътник се опитва да детонира бомба.
На бомба ли ти прилича? - Не съм напълно сигурен, че не е.
Но щом човек свикне с него... - Не.
Бях ядосан.
Говореше лошо за Епъл II, а и отношението ти към екипа...
Простено ти е до живот. Връщам се на сцената, остават ни две минути.
Съзнаваш ли колко снизходително прозвуча?
Не искам да те арестуват в самолета. - Значи ми било простено до живот?
Ти ми прощаваш, така ли?
Недей, ще получиш удар. - Ти какво си направил, а?
Защо Лиса не знае за мен? - Колко четвъртокласници те познават?
Не можеш да пишеш код, не си инженер, нито дизайнер.
Един гвоздей не можеш да заковеш. Аз направих монтажната схема.
Графичният интерфейс беше откраднат от Ксерокс.
А ти отне проекта Мак от Джеф Раскин.
Кутията ти е чужд дизайн.
Защо тогава все чета, че Стив Джобс бил гений?
Какво толкова правиш? - Аз свиря на оркестъра.
А ти си един от най-добрите музиканти.
Дойдох тук, за да се изясним. Знаеш ли защо дойдох?
Нали току-що каза? - Дойдох, защото ще те смажат.
Компютърът ти ще се провали.
Ти имаш съветници, които ти казват, че е нужна машина за 2-3 хиляди.
А ти слагаш цена от 6500.
И това не включва хард драйва, който е допълнителен, но пък задължителен,
защото оптичният диск е твърде слаб.
А с принтера за 2500 долара стават общо 12 000 долара.
И само ти в целия свят държиш това да е побрано в идеален куб.
Ще бъдеш смазан и дойдох, за да съм до теб като приятел.
Така постъпват мъжете и не ми трябва твоята прошка.
Познаваме се отдавна, така че не ми говори като на другите.
Само аз знам, че този човек тук е твое творение.
Заставам до теб, защото онзи идеален куб, който не прави нищо,
ще е най-големият провал в историята на персоналните компютри.
Кажи ми нещо, което не знам.
Пак на сцената ли? - Няма време.
Трябва да почистят и да отворят салона.
Ако блокира - блокира, нали така?
Ще кажеш някоя шега. - Точно така.
Ако блокира - блокира. - Това е добър лозунг.
"Некст: Ако блокира, блокира!"
Не говоря само за демото.
Ако се провали, просто започваме отначало.
Няма връщане отначало. Не можем да го изобретим пак.
Кажи ми какъв е планът. Кажи ми го, защото не знам.
Обикаляш наоколо, сякаш си имунизиран срещу загуба.
Планът ще ти се разкрие сам, щом си готова да го видиш.
Какво, ще се дрогираме ли? - Лошо няма.
Има ли изобщо план? - Някога да съм те предавал?
Абсолютно всеки път. - Значи е време.
Има ли? - Джоана, има план.
Просто не искам да те поставям в положение да лъжеш хората.
Забави се 15 минути, за да се подготвим и да имаме някакъв шанс.
Колко пъти да ти повтарям, че никога не започваме със закъснение!
Но какво ще кажеш този път да закъснеем малко?
Лиса прави така - пита ме за неща, които вече съм й казал.
Задава ми въпроси, на които знам, че знае отговорите. Какво е това?
Децата го правят, когато се боят, че родителите им не са в настроение.
Карат те да говориш за нещо, което харесваш.
Често срещано е. Лекува се, като й говориш за неща, които тя харесва.
Ти имаш ли някакъв опит или обучение в тази област?
Не. - Кажи им да отворят салона.
Къде е Лиса? - Някъде наоколо.
Какво значи това? - Тича из сградата.
Преди час щеше да я водиш на училище. - Помоли ме да я оставя.
Някои баща биха се радвали... - Не бива така, безотговорно е.
И е нередно да я използваш, за да ми изкопчиш пари.
Тя все още не знае, но ти я ползваш основно за това.
Някой ден ще те намрази. - Ще види,
че майка й е жена, която не се оставя на мъжете.
Като ги изнудва. - Като не се оставя да я подчинят
и да я унижават.
Та аз не мога да се отърва от теб.
Нуждая се от лекар и зъболекар.
Отпаднах от медицинския колеж, но дай да те погледна.
Ще издържаш дъщеря си и майка й.
Плати ли 1500 долара да благословят дома ти?
Чу ли какво казах? - Е?
Не помня колко струваше. - Хиляда и петстотин.
Не го правят безплатно. - Да, вземат 1500 долара.
Май щеше да кажеш, че не ми е работа как харчиш парите си?
Имам инфекция на синусите и трябва да отида и на зъболекар.
Да не беше ги давала за благословия.
А за идеален куб ли?
Погледни ме, Крисан. - Какво?
Знаеш кой съм, нали? - Да.
Знаеш, че познавам хора. - За какво говориш?
А тези хора познават други хора.
За какво говориш? - Ако още веднъж чуя,
че си замерила Лиса с купа с каша,
ще звънне личният ми телефон и ще ми докладват, че е готово.
Така ще науча, че си мъртва.
Хвърлих купата на пода, а не към нея.
Тя дори не беше в стаята. Хвърлих купата на пода.
Тя е малко дете и я плашиш. Аз съм голям, а плашиш и мен.
Изхвърлянето на боклука и прибирането на масата е задължение.
Но да те буди сутрин си е откачено.
Научи ме как да съм родител, след като ти дори не го признаваш.
Спри да й крещиш. - Уча я на отговорност.
Някой ден ще ми благодари. - Мечтай си.
Майната ти!
Никога не съм я замервала.
Стив, не бих го направила.
Нещата не стават някакви само защото така си казал.
До края на деня ще получиш пари по сметката си.
Държа ли се добре? - О, да.
Следва Анди. - Херцфелд или Кънингам?
Херцфелд. Отзад е, при Ави Теванян.
Дами и господа, салонът е отворен.
Стив!
Да оставим за после, Джо. Излизаме след 8 минути.
Може ли само един бърз отзив за пресата?
За размерите, обема... - Ще ти кажа, без цитати.
Исках цитат от Стив. - Без цитати.
Досега не съм виждала нищо подобно.
Обадих се за реклама в "Уолстрийт Джърнъл"
и оттам ми казаха: "За какво ви е?
Все едно да уведомите "Мейсис", че утре е Коледа."
Видя ли бюлетина на Стюърт Алсъп? Извинявай, искам да говоря със Стив.
Заглавието е: "Скъпи Некст, кога мога да си получа компютъра?"
И кога? - Ще обявим датите до 10 седмици.
Алсъп иска да знае кога ще може да играе на него.
Много уважаваме Алсъп и искаме да му доставим компютъра,
за да разкаже на читателите си. - Кога?
Много скоро.
Два-три дни, седмица?
Неофициално.
Неофициално? - Напълно.
Ще го получи, когато е готов.
Не е ли готов? - Почти е готов.
От три седмици гледам демото ви. Какво остава?
Нещо дребно. - Достатъчно.
Нали си говорим неофициално? - Какво остана за довършване?
Казано на непрофесионален език, нямаме ОС.
Нямате операционна система? - Аха.
В смисъл? - ОС управлява компютъра.
На практика тя е компютърът. - А как го пускате сега?
Как така нямате операционна система?
Ави Теванян е нашият софтуерен дизайнер.
Той написа демо програма.
Все едно да имаме голяма кола без двигател
и да й сложим мотор от голф количка, колкото да я подкараме.
Засега компютърът може само да демонстрира себе си.
Направили сте само един черен куб? - Ами... да.
Не е ли най-хубавият, който сте виждали?
Говорим неофициално. Това стратегия ли е, или проблем?
Не споделяйте вътрешна информация с този човек.
Това не е проблем. - И без това не бих разбрал.
И аз не го разбирам, а патентът е на мое име.
Има си имейл. - Това вече не е само за специалисти.
Тоест, няма да бъде.
Предполагам, че имейл, изпратен от Некст,
може да се получи само от Некст. - Затворено от край до край.
Новото кошче за боклук е сбъркано.
Бих казал, че оценявам труда ти, но заради него не мога.
Връщаме се на другото.
Защо има три варианта на часовник?
Ти колко варианта искаш?
Два - купуваш или не.
Може ли да поговорим? - Разбира се.
Ави рекомпилира, но каза, че може да има няколко засечки.
Ако са само няколко, ще е грандиозно постижение.
Защо говориш вместо Ави?
Не исках да научи по трудния начин мнението ти за засечките в демото,
но изглежда, че си омекнал. - Аз раста, Анди.
Уча се да обичам себе си.
Кой би допуснал, че това е проблем?
Добре ме жегна. Върви на мястото си.
Лиса ще учи ли в училище за даровити деца?
Да, оказа се, че може да лети. - Сериозно, това е важно.
Знам, че е важно. Затова построих сграда за училището.
Едва ли са я приели заради това. - Мислиш ли?
Искаш ли да видиш нещо забавно от "Макуърлд"?
В момента си нямам друга работа. - Ще ти стане приятно.
Джоана, погледни. - Анди, има само две минути.
Гай Кавазаки е писал в "Макуърлд", ще ви хареса.
Нека да оставим за после.
Писал е как уж Епъл купуват Некст заради операционната система.
Представя си как в близко бъдеще Епъл купуват Некст
и ти се завръщаш като изпълнителен директор.
Дори "цитира" Гейтс: "Сега от Джобс ще има повече иновации,
отколкото Майкрософт може да изкопира."
Може да си я прочетеш после. - Благодаря.
Щяха да приемат Лиса и без да им подаряваш сграда.
Поне имахме за какво да говорим на интервюто.
Е, успех! - Благодаря.
Дай ми я, аз ще я изхвърля. - Ще я задържа.
Какво?
Готов ли си за Скъли?
Ако обичаш! Лиса!
Не бива да викаш!
Лиса?
Слизай долу.
Тук е опасно. Затова караме други хора да го правят.
От мен ли се криеш, или от майка си? - Не се крия.
Да вървим.
Какво слушаше?
Две версии на една песен.
Щом свършат, превъртам и ги слушам пак.
Това е една и съща песен в различни варианти.
Коя е песента?
Песента е стара. Казва се "И двете страни, сега".
За какво е?
Има три куплета: облаци, любов и живот.
Певицата пее, че преди е мислела за...
За облаци, любов и живот? - Точно така!
Но сега ги вижда по различен начин и...
И заключава, че всъщност не познава облаците, любовта и живота.
Това са точните й думи. - Да, това е Джони Мичъл.
И песента не е стара, освен ако аз не съм вече стар.
Сега отивай на училище.
Да ти кажа ли разликите между версиите?
Веднага.
Първата версия е по-момичешка.
Имах предвид, че трябва веднага да тръгнеш за училище.
Или да остана да гледам.
Отсъствието без причина е престъпление.
Няма да изпусна нищо важно. - Откъде знаеш?
Прочетох уроците напред.
Пилигримите достигат Новия свят.
После Декларацията за независимост. - Пропусна един-два века.
Крисан е тук.
Хайде.
Не може ли да остана? - Не.
Тя е с мен. - Хайде, татко ти не иска да останем.
Не е вярно.
Просто трябва да си на училище.
Извършвам престъпление и не ми се иска да загазя.
Не си загазила, шегувах се. - Добре.
Каква е втората версия? Каза, че първата е момичешка.
Не се сещам за точна дума.
Добре, приятно училище. - Разкаяна.
Когато искаш да се върнеш назад и да постъпиш иначе.
Твърде малка си за това. - Не аз.
Говорех за песента.
Ясно, сега вече има смисъл.
Искам да живея с теб.
Шест минути.
Ще се видиш ли със Скъли? - Не.
Толкова пъти ти повтарях, че ти трябва охрана. Ето защо.
Как така аз остарях, а ти не?
Явно е сделка с дявола, която не ми е била предложена.
Знаеш ли какво си мисля от четири години?
Излиза, че никога не съм знаел какво си мислиш.
Никое новородено няма контрол.
Знаеш ли за какво говоря?
През 1984 г. преди представянето на Мак
ти каза, че осиновяването е липса на контрол.
Започваме след минута. - Защо мислят, че съм те уволнил?
Джон, това е минало.
Дали?
Не се прави на ударен.
Дойде да ме питаш защо мислят, че си ме уволнил?
Защо хората си мислят, че съм те уволнил?
Само ми потвърди нещо, става ли?
Рекламата ти хареса, нали? Онази за 1984.
Кога ще си вземеш мебели? - Не е лесна работа.
Лесно е. Започни от канапето.
За интериор ли си дошъл да говорим?
Рекламата много ми хареса. Знаеш го.
Лъжливо копеле, ти се опита да я спреш.
Време е да огледаме сериозно Мака. - Късно е. Прекалено скъп е.
Трябва да смъкнем на $1995, да удвоим бюджета за маркетинг,
да вкараме още хора и да инвестираме във Файлсървър.
Защо реши, че съм искал да спра... - Лий Клау.
Лий греши.
Откъде ще дойдат парите? - Ще има, щом се отървем от Епъл II.
Само той ни носи пари.
Ти се съгласи с борда. - Разбрах притесненията им.
Че не показахме продукта ли? - И това също.
Кои са другите неща? Просто ми е любопитно.
Беше за антиутопична галактика и планета, на която не живеем.
Беше мрачна, за разлика от нашия бранд, и не показваше продукта.
Хората обсъждаха рекламата, но не разбраха какво продаваме.
Макът трябва да се продава за $1995.
Няма проучване, което да сочи, че проблемът е в цената.
Хората не го харесват, смятат, че не върши нищо,
нали е затворен "от край до край".
Не знаехме, че не е това, което искат хората.
Хората искат слотове, варианти, да смесват компоненти.
Който е казал, че клиентът е винаги прав, е бил клиент.
Беше със скинари. - Които освобождаваме.
Това няма нищо общо. Никой не знае, че сме ползвали скинари за статисти.
Казах, че бордът е загрижен. - Ти измисли лайфстайл рекламата.
Нашият бранд беше мой.
Работата ми беше да съветвам борда.
Показвахме щастливи хора с Пепси, а не казвахме, че светът ще свърши.
Препоръчай ниска цена и двоен бюджет. - Не мога.
И показвахме продукта! Как се отваря, налива и консумира!
Ще препоръчаш да спрем Мака ли? - Вече го направих.
Какво? Кога?
Мислиш, че си успял, защото си показал как се отваря кенче?
Не съм спрял рекламата. Аз съм причината изобщо да се излъчи.
Преди час бях при Марккула.
Какво каза той?
Какво каза? - Измисли нещо ново.
Ще ти дам екип. Може да работите в Мауи. Там поне има канапета.
Препоръчал си спиране на Мака или отстраняването ми от екипа му?
Купихме три спота в Супер купата.
Щом видяха рекламата, бордът поиска да ги препродам.
"Чаят/Дей" не успяха да продадат 60-секундната
и показах на Лий Клауд, че ако не я продаде, няма да се сърдя.
Ако свалим цената...
Няма как да стане, без да ощетим Епъл II.
Би трябвало да се срамуваш от Епъл II, както се срамувам аз.
Акционерите не се срамуват. - Те не ме интересуват!
Нали затова наех теб! - Акционерите са моя отговорност
и бордът ги представлява, това е.
Дали Лий Клауд умишлено е забавил продажбата на 60-секундния?
По мое указание! Ти мислиш ли, че би постъпил на своя глава?
Да, би направил нужното, за да я спаси от теб!
Аз единствен я защитавах! - Ти не искаше рекламата!
Опита се да спреш Мака още преди представянето!
Ти си откачил!
Може ли да спомена нещо? Нямам представа защо си дошъл.
Историята защо и как си напуснал Епъл,
която вече се митологизира, не е истина.
Ще говоря лично с борда. - Недей.
Ще го направя. - Не можеш.
Защо?
Те считат, че повече не си нужен на компанията.
Получавам обидни писма.
Смъртни заплахи.
Получавам смъртни заплахи!
Децата ми са подложени на тормоз. Защо мислят, че съм те уволнил?
Джоана сега ще ме извика. - Стив?
Не беше нагласено. Идвам след секунда.
Дадох ти шанс да ги съдиш.
Ти ли? - Дадох на борда ясен избор
между Епъл II и Мак. Те избраха Епъл II.
Същите, които искаха да спрат рекламата.
А после тръгнах за Китай.
Г-н Скъли, търсят ви по първа линия.
Почти щях да излетя, когато ми звъннаха.
Кой ти се обади? - Не е важно.
За мен е важно. Кой беше?
Джон, качиш ли се на самолета, губиш работата си.
Стив свика борда. Иска да те уволним.
Зарязах багажа си в самолета, сега е още някъде в Пекин.
И посред нощ поех обратно към Купертино.
Знам кое време е. Искам кворум до един час и Стив да присъства.
Ти ми отне Мака, което е лошо решение.
Но свикването на кворум беше чисто убийство.
Ето точно тук е измишльотината. Беше чисто самоубийство.
Ти знаеше картите си, а аз ти показах моите.
Показах ти ги и ти все пак го направи.
Какво очакваше от мен? Не ми пречи да изгубя, но не и да дезертирам.
А на мен ми пречи да губя.
Губим пазарен дял, а Мак губи пари.
Надеждата ни е в Епъл II, който е в стагнация заради допотопния DOS.
Потребителите се ориентират към CP/M, която е съвместима с Интел.
Налага се да вложим средствата си в обновяване на Епъл II.
Като отнемем от бюджета на Мак. - Който се проваля.
Заради високата цена. - Няма доказателства...
Аз съм доказателството - световният експерт по Мак. А ти какъв си?
Даваш противоречиви указания, непокорен си, тормозиш хората
и специалистите ни бягат в други компании.
Уолстрийт не знае кой командва тук, изгубихме стотици милиони от акции
и аз съм изпълнителният директор на Епъл.
Като преди това си продавал подсладена газирана вода.
А аз седях в гараж с Возняк и изобретих бъдещето,
докато празните глави разчитат само на гласуване.
Това е, той е напълно неуправляем.
Аз съм готов веднага да подам оставка,
но ако искате да остана, не може да задържите Стив.
Уредете го. Нека запази акциите си, за да получава бюлетина ни.
Той трябва да прекрати връзка с Епъл.
Напълно сериозен съм. Нека секретарят предложи гласуване.
Предизвиквам те.
Ти свърши изключителна работа през годините.
Говоря как манипулира пресата,
защото никой от тях до ден-днешен не знае, че ти го предизвика.
Ти принуди борда.
Предупредих те какво ще направят и те направиха точно това.
При това единодушно.
Помня отлично, Джон. Това е най-ужасната нощ в живота ми.
Принудих ги да гласуват, защото вярвах, че съм прав.
И все още съм убеден - прав съм!
Онази нощ сърцето ми кървеше. А аз не съм такъв.
Но времето си свърши работата и отдавна не се бях сещал за това.
Разбирам защо си разстроен. Аз също искам хората да знаят истината.
Време е.
Разбрах.
Ти ще ме довършиш, нали?
Не ставай смешен. Ще стоя и ще наблюдавам как го правиш сам.
После ще си поръчам вечеря и "Марго" 55-та
и ще раздам малко автографи.
Един съвет, Пепси генерация,
не пращай Воз да ме клепа пред пресата.
Може да е всеки друг, само не и Рейнман.
Не го манипулирай така.
Каквото и да си мислиш, аз винаги ще го защитавам.
Хайде, Стив.
Така постъпват мъжете.
Не можем да закъснеем.
Едва ли има как да се познае дали съм избухлив.
Знаеше ли, че екипът на Мак
даваше годишна награда на този, който ти се опълчи?
Аз я спечелих три поредни години. - Супер.
Този Гай Кавазаки в "Макуърлд"
случайно е уцелил, нали?
Протакаш с операционната система на Некст,
докато измислиш от какво ще се нуждае Епъл.
Дори да беше вярно, не ми звучи чак толкова подло.
Готови сме.
Аз съм твоята довереница, най-добрият ти приятел...
как се казва... твоята работна съпруга
през цялото това време, цели три години!
Кога размисли и започна да градиш машината за отмъщение на Стив Джобс?
Намалиха светлините.
Помниш ли Скайлаб?
Безпилотен сателит на НАСА от 70-те за събиране на данни.
Когато го изстреляха, още не знаеха как да го върнат.
Но смятаха, че за осемте му години горе ще намерят начин.
Е, не успяха.
И след осем години той се устреми надолу и падна в Индийския океан.
Ако се беше отклонил съвсем малко, можеше да има жертви.
Наистина исках да направя компютър за колежите.
Но технологията не напредваше достатъчно бързо.
А и свършихме парите.
Дами и господа, започваме веднага.
Тогава Епъл спряха да иновират и видях по-добра възможност.
Знам, че училищата няма да си купят речник с тонколони за 13 000 долара.
Но Епъл ще го купят, защото Теванян прави ОС, от която се нуждаят.
Тогава ще трябва да купят и мен.
Половин милиард в акции и контрол от край до край на всеки продукт.
Дами и господа, вашите аплодисменти за...
Повече от година след представянето си
компютърът Некст най-сетне е в магазините.
С един куршум два заека за Стив Джобс.
Потребителите обаче трудно оправдават високата му цена.
Блек Кюб беше дотук. Некст продаде завода си на Канон
и съкрати половината си служители.
В света на компютрите убиваш или те убиват.
Компютърът Епъл преживява тежки времена.
Съкратени са близо 2500 души.
Епъл продължава да губи пазарен дял поради липса на иновации,
като се изключи Нютън - проект на директора Джон Скъли.
Ако искате мобилност, ви е нужен Нютън. Или пък не.
Той превръща ръкописен в компютърен текст.
Я си запиши нещо в Нютъна. "Да набия Мартин."
"Да навия Марта."
През 1980 г. Епъл държаха 30% от пазара.
Днес имат едва 3,2%.
Това беше - Джон Скъли е уволнен от Епъл.
Ами тая работа с интернет? Знаеш ли нещо?
Да, това е голямата новост.
Носят се слухове, кой ще поеме Епъл.
Едно забележително технологично завръщане.
Ето че се случва.
Отръскан с един милиард, Епъл купува операционната система на Некст,
което значи, че... - Блудният син се завръща.
Познайте какво - Мак се завърна.
Съоснователят на Епъл Стивън Джобс...
Стив Джобс се завръща в Епъл.
САН ФРАНЦИСКО
СИМФОНИЧНА ЗАЛА
Ако искате да разглеждате снимки на монитора си,
тази функция е вградена.
Това е ново поколение I/O, 12 Mb USB, два порта.
Старият I/O на Епъл остава в миналото.
Всеки продукт е със стерео съраунд звук,
страхотна клавиатура и най-яката мишка, която сте виждали.
Този път използвахме истински мишки.
Отваряме салона след 10 минути. Стивън, ще спреш ли да се занасяш?
Радост за очите ми! Това там е Стив Возняк!
Направете си удоволствието да го питате колко е часът.
Аз знам колко е часът - нямаме време.
"Страхотна клавиатура..." - И най-яката мишка на света.
Ето как изглеждат днес.
А сега ще ви покажа как ще изглеждат утре.
Това е Аймак.
Здравейте (отново)
Това беше супер. Защо ми хареса повече от друг път?
Не знам. - Имаше нещо различно.
Ей, глупчо! - Май говори на някого от вас.
Забеляза ли разликата?
Сигналите "ИЗХОД" бяха изключени! - Пълна тъмнина.
Ти успя!
Свързахме ги към нашия панел и ги спираме за седем секунди.
Дали е законно? - Със сигурност не е.
Искаш ли да видиш коментари? - Остави ги за после.
Ще му харесат.
Ще му ги покажа после. - Дай ми ги сега.
Извинявай.
Продължаваме, остават ни само две минути.
Ще използваме безжична камера, която отмъкнахме от Панасоник.
Ще ви покажа как изглежда.
Целият компютър е прозрачен, вижда се вътре.
Така как е, Воз? Не можеш да го отвориш, но поне виждаш вътре.
Така бива. - Сложихме тонколони отпред,
инфрачервен порт тук и CD ROM в средата.
Стереослушалки и всички конектори са събрани ето тук.
Етернет, USB.
Макар да е чистокръвен Макинтош,
е предназначен за основното желание на потребителите
и то е... - Един момент!
Отговорът е Интернет.
Джоана?
Стой отпред. Искам да видя отзивите, без Джоуъл да разбере.
Всички са чудесни.
"Това е не само най-страхотният на вид компютър от години,
но бленуваната компания на Силициевата долина
вече не е само сомнамбулизъм."
Това е дума. Означава да ходиш насън.
Трябва да изчистим, за да започнем навреме.
Ще започнем навреме. - Прибери ги.
Това беше. Сега ще почистят сцената и ще отворят залата.
Обичам ви.
Анди, ела за малко.
Кой от двамата? - Херцфелд.
Форбс го нарича "успех, който променя цялата индустрия."
Виж това.
Защо не сме спали заедно?
Защото не сме влюбени. Погледни.
Скъли. - Виж какво казва.
"Прилага същата стратегия,
която донесе такъв успех на Епъл преди 15 години.
Създава хитови продукти и ги рекламира първокласно."
Колко мило. - Наистина е мило.
Говорех искрено.
Скъли е по-голям отшелник дори от Селинджър.
Не го казах саркастично. Наистина го намирам за мило.
Говорила ли си с него? - Не.
Не си говорила с него от 1988-ма? - Иначе щях да ти кажа.
Няма значение. Не искам някой да си мисли,
че може да ме вбеси и след 15 години да съм омекнал.
Шегувах се.
Какво ти става днес?
Да се махаме от сцената.
"Сега Епъл предлагат само лидерство в цветовете."
Не го мисли.
Какво има Гейтс против мен?
Не знам, и двамата сте луди.
Той е отпаднал от по-добро училище. Но го използват и ще ти кажа защо.
Оправи си отношенията с Лиса.
Джоана, има си граници.
Дошъл си посред нощ и си почистил апартамента ми.
Така че къде е границата? - Точно там.
Ако ти дам някои реални прогнози,
обещаваш ли да не ги повториш от сцената?
Какво ще рече "реални прогнози"?
Досега какво ми даваше? - Консервативни прогнози.
Маркетингът ме лъжат? - Обуздаваме очакванията,
за да не се налага да го правиш ти.
Какви са реалните прогнози?
Ще продадем милион броя през първите 90 дни.
И по 20 000 на месец след това. - Мале мила!
Видя ли, ако чакаш достатъчно... - 32% от продажбите
ще са от хора, които си купуват компютър за първи път.
А 12% ще са от хора, които използват някакъв вид Уиндоус.
Ето какво има Бил Гейтс против теб.
И ще бъде най-бързо продаваният компютър в историята.
Ти възстанови компания, която агонизираше,
след като беше съкратила 3000 души и 70% от продуктовата си линия.
Така че, Стивън, всичко свърши.
Ти ще си победителят.
Престъпление е да не се порадваш на този миг.
Радвам му се. - Оправи нещата с Лиса.
Виж какво... - Хайде де.
Не ми харесва липсата на уединение, с каквото разполагат другите.
Това, че си мултимилиардер, не облекчава ли малко страданието?
Лиса само... - Даде благословията си.
Крисан продаде къщата... - И какво можеше да направи Лиса?
Как да спре майка си да продаде къщата си?
Купих я за двете. - Как би могла да я спре?
Като за начало, можеше поне да възрази.
И не смяташ, че прекаляваш с реакцията си
към едно 19-годишно момиче, което оставя майка си да продава?
Поне да беше опитала. - Как да спре майка си?
И то точно тази майка! - Разрешила й е
и Крисан го е направила напук на мен.
Ако ще да е сложила бомба!
Ще оправиш нещата веднага!
Държи се странно от месеци. Настроила се е срещу мен.
Оправи ги! - Спокойно!
Оправи ги, Стив, или напускам и повече няма да ме видиш.
Кажи ми какво ти става днес.
Каквото ми става от 19 години.
Видях как се отнасяш с нея и самата аз участвах в това.
Обичам те, Стив. Знаеш колко много.
Обичам, че за теб е важно не колко печели човек, а какво създава.
Но това, което създаваш, не би трябвало да е най-доброто от теб.
Когато си баща,
това трябва да е най-доброто от теб.
И двайсет години се тормозя, Стийв, че за теб това е...
най-лошото.
Това е нещо съвсем дребно.
Оправи нещата още сега или ще ме търсиш...
на новата ми работа, която ще е където си поискам.
Не смятам, че това е нещо дребно.
Тя знаеше, че съм купил къщата за двете.
Какво е това "не". - Просто не.
Къщата няма нищо общо с гнева ти към Лиса.
Напротив, тя има всичко общо с гнева ми към Лиса.
Някога чувал ли си за "поле на изкривена реалност"?
Тоест за полето на изкривена реалност на Стив?
Да, за това ми е пяла Джоан Баез.
Това, което наричаш поле на изкривена реалност, и вероятно ти си авторът,
е причината да сме тук. - Наясно съм.
Ако получавах по долар, когато някой ми каже, че нещо е невъзможно,
щях да съм доста напред. - И това знам.
Какъв е проблемът? - Моят проблем не е къщата,
а че си й казал, че няма да платиш за Харвард.
Това чисто и непринудено дете... - Казала ти е, че няма да платя?
Отдавна трябваше да те халосам с нещо тежко.
Лиса ти е казала, че няма да платя таксата й?
Анди ми каза. - Кой от двамата?
Херцфелд. - Той пък откъде знае?
Пратил е на Харвард чек за 25 000, за да плати семестъра й.
Той е платил таксата й? - Нали затова искаш да го видиш?
Не... - Каза ли й, че няма да платиш?
Да, защото... - Как си могъл!
Защото майка й, която й е и хазяйка...
Херцфелд? Та аз само така си говорех. Нима мислиш, че...
Бях ядосан, защото Лиса се опитваше да ме ядоса.
Очевидно си я изплашил здравата.
Херцфелд е написал чек, за да плати...
Тя тук ли е още? - Предполагам.
Прати някой да я доведе. - Добре.
Благодаря ти.
Знаеш ли...
Баба ми вечно... - Не ме интересува, Йентл.
Ще пратя да я доведат. - Благодаря.
И ако видиш Херцфелд... - Анди е!
Говорим за главния инженер на дявола...
Тръгвай. Влез!
Днес изглеждаш чудесно! - Благодаря.
Не мислиш ли? - Просто фантастично, както винаги.
Изчезвай.
Досещам се защо съм тук. - Дали?
Изпрати ли вече чека? - Да.
Значи Харвард е получил чек от Анди Херцфелд.
Едва ли ще забележат, че чекът не е от теб.
Почти успя да ме засрамиш.
Ще ти пратя парите още днес. - Разбирам те и се извинявам.
Но нека ти изложа мотивите си. - Просто нямам думи.
Знаех, че ще оправите нещата, както винаги.
Но междувременно тя щеше да изпусне цял семестър.
И щеше да се наложи да обяснява на приятелите си.
Освен това се нуждаеше от чорапи. - Какво?
В Кеймбридж е студено. - И ти си й дал чорапи?
Дадох й пари за чорапи.
Не биваше да влизаш в ролята на неин настойник,
нито да се месиш в решенията ми. Ясно ли е?
Не може да се държиш като неин баща. - Все някой трябва да го стори.
Какво каза току-що? - Познавам я от шестгодишна.
Освен това считам Крисан за приятел,
извън моите отношения с теб.
И си семеен съветник. - Семеен приятел.
Значи знаеш, че Лиса ходи на психотерапевт?
От много години. Без мое знание.
Това не е моя работа.
Интересно е какво смяташ за своя работа и какво - не.
Лиса ходи на терапевт и й харесва.
И би се радвала, ако с Крисан отидете с нея.
А причината да знаеш е, че ти си препоръчал терапевта.
Познавам един...
Ти си препоръчал тя да ходи на терапевт.
Беше отдавна и вече не си спомням точно.
Казал си на Крисан, че Лиса трябва да ходи на терапевт.
Стив, слагаш клеймо на съвсем нормално...
Идеята ми беше, че няма да навреди. - Ще видим.
Крисан е мой приятел. - Каква причина изтъкна?
Каква причина изтъкна на Крисан, Лиса да ходи на терапевт?
Не помня. Говорехме си и аз просто й казах, че поне няма да навреди.
И не си казал, че Лиса има нужда от мъжки пример в живота си?
Казах го.
Цяло чудо е, че не обира банки с Армията на освобождението.
Няма никаква причина тя да е свястна.
И все пак е.
Затова помогнах. Все някой трябваше да го направи.
Ще ти изпратя парите следобед.
Преди много време ти ме заплаши.
Моля?
Веднъж преди много време ме заплаши.
Хората с талант привличат другите.
Хората без талант се плашат от това.
Може да тръгнеш на терапевт. Поне няма да навреди.
Имах предвид, че буквално ме заплаши. Беше преди представянето на Мак.
Опитвах се да оправя гласовото демо
и ти каза, че ако не намеря решение, ще ме извикаш пред всички.
Е, каза ли "здравейте". - Да.
Няма нужда да ми благодариш.
Защо искаш хората да изпитват неприязън към теб?
Не го искам. Просто не ме интересува дали изпитват неприязън.
Е, щом е без значение, и аз не те харесвам.
Така ли?
Аз пък винаги съм те харесвал много.
Жалко.
Разбий ги. - Благодаря.
Нещо забележително, което е трудно за проумяване, но пък вярно,
е, че при дадена честота чип PowerPC е два пъти по-бърз от чип Pentium II.
С други думи,
при 266 мегахерца чип G3 е два пъти по-бърз от Pentium II.
Или...
266 G3 се равнява на около 500 мегахерца.
Погледнете оценките на "БАЙТ", златният стандарт за...
Влез.
Пратих да я повикат. Намерили са я и...
Къде е тя?
Казала е, че по-добре да не се връща. - Защо?
Нищо повече. - Отивам аз.
Недей, ще бъдете обградени от фенове.
Извинете. - Джоуел.
Анди каза, че може да дойда.
Кой от двамата? - Кънингам.
Не мога повече така. Единият да си смени името.
Ти наричаш Кънингам Андреа. - Няма значение.
Аз знам за кого говоря. Искам другите да ги наричат с различни имена.
Една секунда.
Доведи ми я, моля те.
Сега говорих с Анди Херцфелд
и се опитвам да забравя този разговор.
Трябва да говоря с Лиса. - Добре, само...
Запази спокойствие. - Добре.
Благодаря ти.
Здравей, Стив.
Как си? - Добре, Джоуъл. А ти?
Няма да издържа в твоя бизнес, твърде бързо се променя.
Твоят също ще започне да се променя много бързо.
От 14 години за трети път пиша за теб.
И какво ти е мнението?
Извинявай, Ави те търси. Има нова акула.
Ела отзад за малко. - Става.
Кой е този?
Алън Тюринг. Спечелва сам Втората световна и изобретява компютъра.
Но няма да е част от кампанията, щом ме питаш кой е.
Дай да видя акулата.
Повече ми харесва от старата акула. - Акули.
Колко акули прегледахте? - Две-три.
Тази е 39-ата. - Говорим официално.
39 акули.
Знаеш ли с какво е специална? - С какво?
Не, питам наистина, понеже ми изглежда като останалите 38.
Покажи ми от кадъра в профил. - Това е 92-В.
Тук е в профил, а така изглежда отзад.
И освен това ще схруска ноутбук Пентиум за закуска.
Ето това е акулата.
Харесва ми.
Никой не успява от раз, но трябваше да ми я покажеш преди 15-20 други.
Вероятно съм ти я показал. - Слагай я.
Десет минути.
Тюринг се е самоубил, като е отхапал от отровна ябълка.
Трябва да има негови статуи и да се изучава в училище.
Логото с отхапаната ябълка оттам ли идва?
Не, избирахме от списък дружелюбно звучащи думи.
Но щеше да е страхотно, ако това беше историята зад него.
На мен ми хареса предишната акула. - Майната ти.
Искам да те помоля за една услуга. - Преди време ми поиска и ти отказах.
Искаше да отдам признание... - Чакай.
Ако ще признаваш грешката си, нека журналистът е подготвен.
Бях абсолютно прав, а ти напълно грешеше.
Но все още ти дължа услуга, така че казвай.
Но едва ли е за екипа на Епъл II. - Отдай им признание.
Да поговорим насаме. Това шега ли е?
Опитвам се да запомня, че 300 мегахерцов чип G3...
Само най-добрите.
Стив?
Извини ме за секунда.
Каза, че не иска. - Как така?
Седнала е с приятели и не иска да се връща.
Дръпни я настрана, за да не я излагаме пред приятелите й,
и й кажи, че съм изкарал акъла на Анди
и вече няма кой да й плати проклетата...
Добре, не й го казвай.
Направи каквото умееш най-добре - да звучиш зряло и мъдро
заради трагичното си европейско минало.
Нали знаеш, че не съм родена в еврейско селце през 19 век?
Моля те, кажи й, че е важно.
Наред ли е всичко? - Да.
Тук има хора, включително представител на пресата.
Само най-добрите, които бяха съкратени.
Миналата година Епъл изгуби един милиард долара.
Не знам дори как е възможно.
Бяхте на косъм от фалит.
Трима счетоводители опитваха да ми обяснят.
Всичко трябваше да се оптимизира.
Започни от счетоводителите.
Джоуъл, ела отзад, ако обичаш. - Остави го.
Започнах от екипа на Епъл II, защото вече не го произвеждаме.
Само им отдай признание. - Пийни и се успокой.
Няма да ме отрежеш, Стив.
Най-добрите от екипа... - В Епъл II няма такива.
Те са второкласни играчи, които обезкуражават първокласните.
Аз искам само първокласни играчи. - Не са второкласни!
Аз по-добре мога да преценя. - Бяхте на 90 дни от фалит.
Донякъде защото някой реши, че Нютън не е просто кошче за боклук.
Джоуъл, ела с мен. - Остави го.
В мое отсъствие вие произвеждахте боклуци.
Говоря за Епъл II, който е част от историята не само на компанията,
но и от историята на персоналните компютри!
За известно време.
Щом ще ги съкращаваш...
Те ще живеят в най-големите къщи сред безработните.
...поне им отдай дължимото признание, както и на Епъл II.
Това е нещо ново. - Всичко тук е създадено от Епъл II.
И ти си създаден от Епъл II. - Бях унищожен от него
и отворените му системи, за да могат хакерчетата да си правят джаджи.
А после едва не унищожи и Епъл, когато инвестирахте всичко в него
и развихте цяла серия чисто ненови продукти.
Нютън... - Кошчето за боклук.
Вие създадохте Нютън. Искате това да се знае ли?
Представяме продукт, не сме на работен обяд.
Не желая да свързвам Аймак с...
С единствения успешен продукт на тази компания.
Съжалявам, но това е истината.
ЛИСА беше провал, Макинтош беше провал.
Не ми е приятно да говоря така,
но ми омръзна да ме смятат за Ринго, след като знам, че съм Джон.
Всички обичат Ринго. - И ми писна да ме покровителстваш!
Да не мислиш, че Джон е станал такъв заради късмет?
Че е измамил някого или е ударил Джордж Харисън по главата?
Беше Джон, защото е Джон. - Защото написа "Билет за пътуване".
А аз написах Епъл II.
Моля да освободите салона. - Никой да не мърда.
Създаде чудесна монтажна схема, която щеше да дадеш безплатно,
така че не ми казвай как си създал Епъл.
Ако не бях аз, сега щеше да преподаваш в някоя гимназия.
Тези хора живеят и умират с похвалите ти. Това е шансът ти.
Признай, че е станало нещо хубаво и без твое участие.
Не. - Стив, направи го.
Така е редно.
Така трябва. - Съжалявам, но не.
Нека го кажа другояче.
Не мисля, че някой е направил повече
за демократизирането на персоналния компютър от мен.
Но ти никога не си ме уважавал. Защо така?
Дали не е заради липсата на уважение от теб към мен?
Какво става тук? - Нищо.
Благодаря за отделеното време.
Готово, ще се върне.
Беше на косъм да предизвикаш фалит на компанията.
Към кого да се обърна по този въпрос?
Оставям те на работа и няма да ти държа сметка.
Когато са ме питали каква е разликата между мен и Стив Джобс, казвах:
"Стив имаше визията, а аз я осъществявах."
А когато ме питат за разликата сега, отвръщам: "Стив е задник."
Продуктите ти са по-добри от теб, братле.
Това е целта, братле.
Ето това е разликата - да го знаеш.
Едното не изключва другото.
Можеш да си едновременно и почтен, и даровит.
Той не го мислеше. - Напротив.
Просто е темпераментен.
Не е.
Сякаш пет минути преди представяне
всички се напиват и се изреждат да ми споделят мислите си за мен.
Тя ще дойде в съблекалнята ти.
Казах да оправиш нещата с Лиса,
а не всичките си кръвни вражди.
При последната си неуредена вражда изгубих корицата на "Тайм".
Така и не разбрах какъв му е проблемът на Дан Котке.
Той не беше виновен за "Тайм". - Напротив.
Да ти покажа ли колко грешиш, когато си убеден, че си прав?
Той каза на "Тайм", че отричам... - Помниш ли корицата?
На "Тайм" ли, помня я. - Каква беше?
Какви ги говориш? - Какво имаше на корицата?
Компютър. - Не - скулптура на компютър.
Беше скулптура.
"Тайм" трябва да са я поръчали преди месеци.
Никой не те е гласял за мъж на годината
и никой не ти е отнел нищо.
За какво друго си сигурен?
Как съм могъл да го пропусна?
Изкривяване на реалността. - Не, сериозно.
Не се опитвай да печелиш спор Лиса. Само кажи, че си сгрешил.
Влез, съкровище.
Не съм "съкровище". - Джон, влизай бързо.
Вкараха ме през страничния вход. Никой няма да ме види.
Как си? - Добре.
Изненадах се да те видя.
Тук много ценим изказването ти пред "Форбс".
Беше ми приятно.
Ако искаш, мога да те вмъкна отзад. - Дойдох само да ви пожелая успех.
Само няколко минутки. - Ще я потърсиш ли?
Ти си добър човек, Джон.
Донесох ти подарък.
Нютън.
Не го разопаковай, може да го продадеш.
Което не мога да кажа за себе си.
Наред ли е всичко? - Какво? Не.
Просто нещо очевидно, което ми посочи Джоана и бях пропуснал.
Няма значение.
Уолстрийт ще изчака да види как се справяш като директор,
така че не се безпокой от флуктуации през първите 12 месеца.
Ще реагират само еднодневките.
Но няма нужда да те уча.
Да не би да ми казваш, че не биваше да спирам Нютън?
Най-ефективното създание на Земята е кондорът.
А най-неефективното е човекът.
Не биваше да го спираш от яд. Това не е добре за бизнеса.
Обаче човек с велосипед става най-ефективното създание.
Правилният компютър,
който е приятен, лесен за употреба, не дразни окото,
а стои на бюрото ти красив като настолна лампа...
Правилният компютър ще е велосипед за ума.
Харесва ли ти?
Аз бях върнат обратно.
Ами ако вместо да е в правилните ръце, той е у всички?
У всеки човек по света.
Това ще е радикална промяна на статуквото, която ще е...
Историческа!
Не знам защо все ме питаш за осиновяването ми.
Казваш, че не е като да са ме погледнали и да са ме върнали,
но беше точно така.
Нима казваш, че ти имаш този компютър?
Казва се Макинтош.
Бил съм осиновен от адвокати, които след месец са ме върнали.
Размислили.
После ме осиновили родителите ми.
Рождената ми майка имала условие
осиновителите ми да са богати висшисти католици.
Пол и Клер Джобс не са нищо подобно.
Затова рождената ми майка отказала да подпише.
И какво е станало? - Съдили се известно време.
Майка ми казва, че отказвала да ме обича през първата година
в случай че се наложело да ме върнат.
Не можеш да отказваш да обичаш някого, Стив.
Излиза, че може.
Какво толкова може да стори едно бебе, та да го върнат?
Няма какво да стори.
Опита ли да издириш биологичния си баща?
Познавам биологичния си баща. Ти също.
Казва се Макинтош!
Г-н Стив Джобс! - Джандали. Това е Джон Скъли.
Джандали е собственикът тук.
Джон е директор на Пепси, но го увещавам да се премести...
И вие ли сте вегетарианец?
Шегуваш се.
Аз ям всичко. - Да започнем със средиземноморска...
Сестра ми го откри.
Той знае ли?
Не, обаче се хвалеше, че Стив Джобс му е редовен клиент.
И не искаш... - Не.
Не смяташ ли, че трябва да говориш с него?
Вероятно ще измисли причина да ме съди.
О, Стив...
Джон, ако си дошъл да търсиш признание, нареди се след Возняк.
Возняк ще се оправи. Но аз съм човекът, уволнил Стив Джобс.
"Богат висшист католик."
Стив? Време е.
Трябва да вървя.
Аз ли провалих всичко?
Стига сме ровили.
Толкова време мина.
Ела при нас като изпълнителен директор.
Да, добре.
Беше заради стилуса, Джон.
Спрях Нютъна заради стилуса.
Когато държиш стилус, не можеш да използваш всички пръсти.
Какви неща можеше да направим заедно.
Да, какви неща...
Ще платя таксата ти. Разбира се, че ще я платя.
Явно не съм те разбрала, когато каза, че няма да платиш.
С майка ти продадохте къщата напук на мен.
Тя имаше нужда от пари. - Тя винаги се нуждае от пари.
Нужен й е лекар. Има инфекция на синусите.
Тя има тази инфекция още от 1988 г.
Трябва да се грижа за майка си. Съжалявам, че това те дразни.
Дразни ме, защото си дете и не ти е работа да се грижиш за майка си.
Твоята така ли умря?
Бихте ли ги оставили на спокойствие?
Ще се грижиш за нея, когато остарее и вече не може да се храни.
Но сега тя е на 45 г., в отлично здраве и се храни сама.
А от теб се иска само да учиш и да си на деветнайсет.
Аз ще се погрижа за майка ти. - Както досега ли?
Какво искаш от мен? - Ти ме повика.
Купих й къща за 400 000, която днес струва двойно.
А тя я продаде за някакви камъчета. - Къщата си беше нейна.
Тя използва парите да пътува из Европа.
Пари, за които я караш да те моли.
Изобщо не повдигай тази тема.
Да отидеш да искаш пари от Анди? Това преминава всякакви граници.
Анди дойде при мен.
Всички ли имате мнение по въпроса?
Имаш 30 секунди или ще закъснееш.
Тя харчи парите за антики, които после продава на безценица.
И това са пари, които съм й дал за теб.
На 13 дойде в истерия, искаше да живееш при мен,
защото майка ти вечно ти крещеше.
Не бях в истерия и тогава те питах за втори път.
Тя е в такъв стрес като "духовен лечител"...
Не мисля, че съм те нарекла лош, но все пак съжалявам.
В училище с теб стана нещо.
Нещо в подготвителния курс.
Прочетох "Тайм". - Какво?
В училище има интернет, четох стари броеве на "Тайм"
и разпитах мама за семейната ни история.
Онова беше някаква сбъркана статия, която не е трябвало да четеш.
Помолих двама статистици в Харвард да извлекат твоето уравнение,
според което 28% от американците биха могли да са ми баща.
Майка ми може да е обременена жена, а твоето оправдание какво е?
Затова не можеш да ме впечатлиш, татко.
Ти си знаел какво преживявам и не направи абсолютно нищо.
И това те прави безотговорен страхливец.
И не че нещо, но "мисли" е глагол, което прави "различно" наречие.
Казваш на хората да мислят различно, говориш за Баухаус и Браун,
за изтънчената простота, униформите на Мияке и стиховете на Боб Дилън...
Но това нещо...
прилича на футуристичната фурна на Джуди Джетсън!
Ще закъснееш.
Знаеш ли какво означаваше името на онзи компютър - ЛИСА?
Съжалявам за думите си за Аймак, не го мисля наистина.
Зад гърба ми, в кабинета, знаеш ли какво означава?
"Локална интегрирана системна архитектура." Бях на пет!
Не можа ли да излъжеш? - Направих го.
Разбира се, че беше наречен на теб.
"Локална интегрирана системна архитектура" не означава нищо.
А защо отричаше толкова години?
Наистина не знам.
Защо си казал, че не си ми баща?
Защото съм лошо скроен.
Минава девет, закъсняваш. - Не ме интересува.
Пишеш за "Кримзън". - Какво?
От отдела към Харвардската асоциация ми казаха, че пишеш за "Кримзън".
Да, имам някои есета там.
Искам да прочета някое. - Добре.
Не, искам да го прочета сега. - Хайде, чакат те на сцената.
Аймак няма да бъде пуснат, докато не ми дадеш свое есе.
Така че... светът те чака.
Наистина много съжалявам...
Успех!
Ще ти сложа музика в джоба. - Какво?
Сто песни, хиляда, петстотин...
Между петстотин и хиляда песни направо в джоба ти.
Не мога повече да гледам този допотопен уокмен.
Размъкваш тухла, която възпроизвежда касета.
Не сме диваци. Така че ще сложа хиляда песни в джоба ти.
Можеш ли?
Искаш ли да гледаш отстрани?
Добре.
Начало.
Помниш ли картинката, която нарисува на Мака?
Аз я помня.
Дами и господа...
Стив Джобс.
Воз.
Режисьор ДАНИ БОЙЛ
В ролите:
МАЙКЪЛ ФАСБЕНДЪР
КЕЙТ УИНСЛЕТ
СЕТ РОУГЪН
ДЖЕФ ДАНИЪЛС
МАЙКЪЛ ЩУЛБАРГ
КАТРИН УОТЪРСТЪН
ДЖОН ОРТИЗ
САРА СНУК АДАМ ШАПИРО
Музика ДАНИЪЛ ПЕМБЪРТЪН
Превод и субтитри МИЛЕНА БОРИНОВА