23.976 Ro RETAiL sync © 22.04.2020
Extras cu SubRip 1.17 si Verificat de CdinT cdint@hotmail.com
I deliver perfection... and don't brag about it! :D
PASIUNE
Se spune că femeile sunt nestatornice.
E adevărat.
Dar tu ești mereu aceeași în nestatornicia ta,
Precum apa netulburată a râului năvalnic
Ce, de la izvor până la lacul în care se revarsă,
Curge, reînnoindu-se mereu, fără oprire,
De la prima până la ultima...
Picătură de apă.
La fel și tu, și de aceea te iubesc,
Ești forța care deplasează
Și unește materia.
Dnelor și dnilor, ați ascultat un fragment dintr-un poem,
care există în numai două exemplare, al dlui Randolph Henry Ash,
poetul de la curtea reginei Victoria.
Cu această frumoasă odă închinată iubitei sale,
deschidem licitația de azi.
Licitația începe de la suma de 40000 de lire.
- E o carte imensă. - Da.
Dar e importantă. A fost a lui Randolph Ash.
- Cu cine spuneați că lucrați? - Sunt Roland Michell.
- Cine? - Asistentul profesorului Blackadder.
- Nu-i dr Wolff? - A fost.
A primit postul de lector în detrimentul meu.
Bineînțeles. Dr Wolff mi-a vorbit despre dv.
Sunteți americanul care locuiește aici.
Mai sunt și alții. Sunteți colonia noastră preferată.
Mai oferă cineva 10.000 de lire? 11.000 de lire!
Când urmează fleacurile sufragetelor?
Privește, Maud! E Mortimer Cropper.
- Merită să-l cunoști. - Îl știi?
M-am plicitisit la o prelegere a lui.
E un colecționar împătimit.
Pasiunea pentru obiecte rare e bine cunoscută.
- Tipic pentru un bărbat... - Trebuie să fac cunoștință cu el.
La naiba...
Scuzați-mă...
Dle profesor Cropper, sunt Fergus Wolff.
Am vorbit după una dintre prelegerile dv la Trinity.
- Nu mai țineți minte. - Nu. Frumoasă haină!
- Mersi. - Cu cine lucrezi?
Cu James Blackadder.
Ești unul dintre băieții lui Blackadder.
Bună. Sunt Hildebrand, liber cugetător.
Bună.
Nu înțeleg de ce vine Blackadder la licitații. Nu are nici un ban.
E irlandez. Îi place să se simtă persecutat.
Stimată doamnă,
după conversația noastră, nu mă mai pot gândi la altceva.
Vă scriu pentru a vă spune că trebuie să continuăm discuția...
Stimată doamnă,
știu că ați fost la Crabb-Robinson, la mica sa petrecere,
deoarece l-a ajutat pe ilustrul dv tată...
Scuzați-mă... Cina e servită.
Mulțumesc.
Bună.
Chiriașule, lichiorul de seară...
Mulțumesc.
Candi, el e Roland. Roland, ea e Candi.
- Bună. - Vezi dacă e gata masa.
Bine.
- Intri? - De unde știai că sunt eu?
Sunt avocat. Știu totul.
- Candi? - Te rog! Candi e o prietenă.
- De ce? Te interesează? - Nu mă interesează femeile.
Dar ăsta nu e un motiv să nu te atingi de ele.
- De ce stăm în hol? - E cea mai bună încăpere.
Am cumpărat casa asta datorită holului.
Am găsit ceva incredibil azi, la bibliotecă.
Un scaun?
Am găsit ceva ce a aparținut lui Randolph Ash.
Ash? Nu e sărbătorit acum?
- E centenarul lui. - Nu a scris poezii siropoase?
Au fost descoperite după moartea lui, nu? Gata masa?
- Cât e tariful pe oră? - Ți-am spus că e o prietenă.
Nu al ei, ci al tău. Ce tarif ai pe oră?
- Nu știu. 500... - De lire?
- Nu mă mir că ai un asemenea hol. - Mulțumesc.
7 minute pentru o discuție între avocat și client.
Vino în biroul meu.
- Ash a scris aceste scrisori. - Originalul?
- Da. - Cât timp ne-a mai rămas?
Trebuie să mă gândesc cum te pot apăra.
- Scrisori de dragoste. - Cam deocheate.
Se spune că Ash nu s-a uitat la alte femei cât timp a fost căsătorit.
Ce ar însemna dacă aș dovedi că "dl Soț Ideal"
a avut o "doamnă în negru" shakespeareană?
Scumpule, rața e gata. Fii drăguț și pregătește tu sosul.
- Rață? - Pekin.
Am cumpărat-o de la magazinul din colț.
Ar fi extraordinar.
- Am rescrie istoria, amice. - Întocmai.
Bună dimineața.
- Roland! - Dle profesor...
Am făcut o descoperire.
A mai fost făcută de 20 de ori.
- Nu cred. - Uimește-mă!
Exemplarul lui Ash e plin de însemnări și scrisori.
- Sunt utile? - Foarte utile.
Arată-mi-le, până nu apare Cropper cu carnetul lui de cecuri.
S-a făcut de râs ieri. 1900 de lire pentru o scobitoare?
- Fergus! Unde e Fergus? - Predă un curs.
- Vin cu tine. - Nu e nevoie.
Asistentul face o descoperire, profesorul o cercetează.
Tu caută informațiile solicitate despre Ellen.
De la bibliotecă, mă voi duce la curs.
Mulțumesc, Roland. Ce descoperire uimitoare! Sunt savuroase.
- E un om rău. - Ești prea blândă cu el.
Solicitările de informații, te rog.
Câte borcane cu dulceață de agrișe a făcut Ellen în 1850?
Asta nu e o treabă pentru un om inteligent.
Agrișe...
Gastronomie...
Dulceață de agrișe...
Gastronomie, 142...
Ce-ar fi să caut o mică petrecere din 1859?
O durere de cap m-a împiedicat să merg cu Randolph
la dineul lui Crabb-Robinson în cinstea poetei Christabel LaMotte.
Nu voia să se ducă fără mine, dar l-am convins în cele din urmă.
- Îl cunoști pe prof Spear. - Încântat de cunoștință.
Dna Jameson...
- Dnă Jameson... - Încântată.
Dra Glover...
Și dra LaMotte.
Încântat de cunoștință.
Randolph mi-a spus că a fost o petrecere frumoasă.
Discuțiile au fost foarte însuflețite,
iar dra LaMotte a vorbit mai convingător decât se așteptau.
Mă surprinde că o doamnă cu o viață liniștită ca a dv
are cunoștință de micile mele succese.
Ziarele vă elogiază în fiecare săptămână.
- Dv, în schimb, mă surprindeți. - De ce?
Citindu-vă poeziile, sunt surprinsă că m-ați remarcat,
având în vedere că n-aveți prea multă considerație pentru femei.
- Mă simt lezat, doamnă. - Îmi cer scuze.
A fost doar o observație.
Fergus!
Bună, Roland. Cum obișnuiți voi să spuneți?
"Cum o mai duci?"
Spunem "Salut". Doar dacă nu ești homosexual.
O cunoști pe dr Maud Bailey?
Da. Predă un curs despre deosebirile între sexe la Lincoln.
M-ar putea ajuta?
Mă interesează poeta Christabel LaMotte, 1859.
De ce te interesează?
Numele ei apărea în scrierile lui Ellen Ash.
Viața lui Ellen nu are nici o valoare academică.
Vreau să mă mențin în lumea academică. De-aceea mă interesează.
Publică sau dispari. În cazul tău, dispari sau dispari.
Mă va ajuta Maud Bailey?
- Da. Fii cu băgare de seamă. - Ce fel de om e?
"Îngheață sângele bărbaților în vene."
Grozav!
Sau, în limbajul americanilor, e o adevărată scorpie.
- Dl Michell? - Poftim?
- Scuză-mă... - Roland Michell?
- Ești Maud. - Dr Bailey.
Nu am nimic despre Ash.
- Ash și LaMotte s-au cunoscut. - Când?
În iunie 1859, la un dineu organizat de Crabb-Robinson.
E menționat în jurnalul lui.
Și ai tras concluzia că au corespondat?
- Am o scrisoare... - Adresată: LaMotte?
Începe cu "Stimată doamnă".
Dintre femeile de la dineu, doar ei putea să-i scrie.
Poate e ceva-n scrisorile ei.
Nu-s multe din perioada Richmond, care te interesează.
Sunt urmașa lui Christabel, nepoata ei la a treia generație.
- De trei ori "stră". - Adică "a treia generație".
- N-ar fi trebuit să vin. - Nu văd rostul.
Dacă tot ești aici, răsfoiește jurnalul lui Blanche.
Cine e Blanche?
Blanche Glover, partenera lui Christabel. Iubita...
- Pari surprins. - Nu știam...
Că era lesbiană?
Nu mă-nțelege greșit.
N-aveau camere video pe vremea aceea, așa că n-ai noroc.
Înțeleg de ce ți se pare improbabil.
Nu neapărat. Poate că era bisexuală.
Nimic nu indică acest lucru. N-ai citit nimic înainte să vii?
- E un examen oral? - Cred că da.
Nu știi nimic despre ea, dar tragi concluzii.
Tu ai spus că era lesbiană, nu eu.
Teancuri de scrisori...
Nici una pentru mine.
Scrisori de care eu nu trebuie să știu.
Mulțumesc, Jane.
- Nu trebuie să le ascunzi de mine. - Nu le ascund.
Susții că nu le ascunzi, dar le-ai ascuns.
Le-ai pus deoparte, de parcă ar fi chiar de la Cupidon.
- Ce vrea? - Să fim prieteni.
Prieteni?
Bărbații-și ascund intențiile după cuvinte.
Blanche, nu... Ascultă-mă!
Relația noastră e unică.
Nimeni nu o poate schimba.
S-a schimbat deja.
- Ai găsit ceva? - Poate...
Ce-i cu semnele acelea de carte?
Blanche vorbește despre scrisorile scrise și primite de Christabel.
O scoteau din minți pe Blanche. Unde-s scrisorile?
S-au pierdut, distrus... Cine știe? Lipsesc multe.
Nu s-a găsit nici una dintre picturile lui Blanche.
Cine îi trimitea scrisori?
Nu am reușit s-o dovedim, dar nu Ash era autorul lor.
- Nu ai nimic. - Era doar o idee...
Aveam multe idei azi, dar mi le-ai desființat pe toate.
- Mi s-au părut exagerate. - Vreau să mai citesc puțin.
Presupun că vrei să rămâi aici peste noapte.
Nu-mi permit să rămân peste noapte, doar dacă aș dormi la ușa ta.
Cred că te-aș putea suporta o noapte.
- Îl cunoști pe Fergus Wolff? - Da. Suntem în același departament.
Presupun că ți-a spus că ne întâlnim câteodată.
Nu mi-a spus.
Ți-a spus ceva despre mine?
Nu.
Eu voi folosi prima baia. Dă-te la o parte!
Te rog! Nu obișnuiesc să stau foarte mult în baie.
Nu băga în seamă ce am spus.
Maud, pot să-ți arăt ceva?
- De unde le ai? - Sunt originalele. Le am...
Practic, le-am furat de la bibliotecă.
- Cum ai putut? - Din instinct...
Am mai văzut oameni care cred că li se cuvine orice. Erau...
Americani?
Ce aveți cu americanii?
Știu că n-ar fi trebuit să le iau.
Dar vreau să aflu ce s-a întâmplat. I-a trimis scrisoarea?
N-accepți teoria mea, dar jurnalul lui Blanche sugerează asta.
N-ar fi fost descoperit până acum?
- De aceea e important. - Ar putea fi important.
- N-a descoperit nimeni. - Fiindcă n-a trimis scrisorile.
Îți faci temele?
Nu. Făceam niște însemnări personale. Nu e nimic important.
- Ești un poet de budoar? - De pivniță, mai degrabă.
E doar o joacă.
Asta vrei să fii?
Nu. Voi fi profesor, ca ceilalți.
Nu mai există poeți în zilele noastre.
Poetule, vrei să vezi casa familiei lui Christabel înainte să pleci?
Michell iar întârzie.
Roland a mai cerut o zi liberă.
- Serios? Unde s-a dus? - Nu l-am întrebat și nu mi-a spus.
Doar e american. Probabil că s-a dus să vândă droguri.
Descoperirea lui a dus la ceva interesant?
Cartea lui Ash? Visezi?
Cartea? E vorba de Christabel LaMotte.
S-a dus să discute cu dr Bailey.
- LaMotte? - Probabil că nu e nimic important.
- Întocmai. - Altfel ți-ar fi spus.
Nu-i așa?
- Acolo e Seal Court. - Cât timp a locuit Christabel aici?
Mult timp, ultimii 20 de ani de viață.
Scuză-mă...
La un raft prăfuit aspirăm cu toții...
Ar trebui să mergem la Seal Court.
Și ce faci la Londra, dle Michell? Ești profesor?
- Nu încă. Am o bursă. - Ce înseamnă asta mai exact?
Primește bani de la stat.
Domeniul meu e poezia victoriană.
A locuit un poet în casa asta.
Scria poezii romantice despre Dumnezeu, moarte și zâne.
Te rog să-i arăți camera lui Christabel.
Rămâneți aici peste noapte!
Nu vă obligă nimeni să rămâneți, dar lui Joan îi e dor de fiica noastră.
- E destul de departe... - Nu-i nimic.
Rareori urcăm aici.
Din cauza scaunul cu rotile, dormim la parter.
N-am mai fost aici din copilărie.
Fotografia asta a fost făcută la tine acasă?
Da. Asta e nepoata lui Christabel, May, și stră-străbunica mea.
Christabel a scris zeci de poezii despre casă.
Cine bântuie visele, potolește dorințele și tulbură somnul?
În noptile reci de iarnă, ne veghează somnul.
Dolly păstrează un secret ca pe cel mai bun prieten.
Tainica sa simpatie va dura o veșnicie.
Nu vrea să se grăbească.
Asta ne e soarta.
Ne trăim viața într-o cameră întunecată.
E incredibil!
Fergus, eu sunt. Sunt plecată din oraș în seara asta.
Am descoperit o legătură între Christabel și Randolph Ash.
Am câteva întrebări pentru tine. Sună-mă la numărul 01522632416.
- Nu... - Sunt eu, Maud.
- Ce e? - Ascultă...
Dolly păstrează un secret ca pe cel mai bun prieten.
Tainica sa simpatie va dura o veșnicie.
Doamne!
Eram sigură. Simpatie...
Ce înseamnă simpatie?
Afecțiune sau înțelegere reciprocă,
îngăduință, milă sau chiar aprobare, dar nu despre asta e vorba.
Folosește "tainica sa simpatie" în sens clasic,
de structură sau suport.
Dolly-și ascunde simpatia, dar nu-n ființa ei.
E un compartiment secret.
Nu pot să cred! Ai grijă! Sunt foarte valoroase.
- N-ar trebui să facem asta. - Atunci, de ce m-ai adus aici?
- Ce faci? - Le voi citi.
Trebuie să cerem permisiunea.
Și le vedem într-un muzeu.
Încetează! Pune-le...
Măcar s-o facem cum trebuie. S-aduc hârtie și pix.
Bine. Grăbește-te!
Privește! Sunt scrisorile lui Ash și ale lui Christabel.
Stimată dră LaMotte,
Mi-a făcut plăcere să discut cu dv la petrecere.
Sper că v-a făcut și dv plăcere.
Îmi permiteți să vă vizitez?
Nu i-a permis.
Dar îmi puteți scrie.
Nu preferați o scrisoare, chiar stângace,
unui platou cu sandvișuri cu castraveți, oricât de fin tăiați?
Sunt sigură că asta ați prefera. La fel și eu.
Am fost fascinat de scurta descriere făcută tatălui dv.
Scriu prostii.
Dacă nu știi ce să scrii, scrii orice-ți trece prin minte.
La dispoziția dv,
Christabel LaMotte.
Și eu m-am născut într-un orășel. Nu era anost, ca acest oraș.
Un ungher prăfuit, plin de mister, e ca un magazin de curiozități.
Ce mi-a reținut privirea?
Trăiesc prin poeziile mele. Ele sunt tot ce am mai bun în mine.
Îți voi trimite încă două poezii.
Am citit cu interes poveștile despre Maia
și mi se par deopotrivă fascinante și triste.
Mi-au plăcut versurile, dar și mai mult metaforele.
Stimate dle Ash, duc o viață solitară, ruptă de lume.
E mai bine așa.
Nu ca o prințesă închisă în turn, ci ca un păianjen pe pânza sa.
Mă răstesc la musafiri sau la intruși,
fără a face distincția decât prea târziu.
Poate n-ar fi înțelept să mă vizitezi.
Ai o viață liniștită, dar aș putea să discut în liniște
despre Dante, Shakespeare, Wordsworth, Coleridge sau Goethe.
Fără a uita, desigur, de Christabel LaMotte și de proiectul ei ambițios.
Totul în jur își schimbă forma și strălucește în culori vii.
Am stat toată seara în fața căminului,
privind focul cum se stinge treptat, după ce a mistuit cărbunii,
așa cum și eu mă voi preface într-o zi în pulbere.
Dragă prietenă... Mă pot considera prietenul tău, nu-i așa?
Îți vorbesc cum aș vorbi oricărei persoane
care îmi cunoaște gândurile, căci am petrecut mai mult timp în compania ta
decât în compania oricui altcuiva.
Cine îmi cunoaște gândurile mă cunoaște cu adevărat.
Dragă prietene, mi s-a adus la cunoștință
că a devenit periculoasă corespondența noastră.
Lumea nu va privi cu ochi buni
corespondența dintre o femeie care trăiește singură,
și un bărbat, chiar dacă acel bărbat e un mare poet.
Pentru a-ți păstra reputația neștirbită,
trebuie să rămâi un om respectabil în ochii lumii și a soției tale.
Am făcut un pact.
Am ales acest mod de viață care mi-a adus fericire
și care nu m-a făcut să mă simt singură.
Mi-am ales calea. Nu trebuie să mă abat de la ea.
Fii răbdător și generos, iartă.
Te rog să-mi înapoiezi scrisorile.
Astfel, măcar scrisorile noastre vor rămâne împreună.
Am cunoscut pasiunea și nu-mi permit să mă mai bucur de ea.
Voi expedia imediat scrisoarea.
Scuză greșelile și iartă-mă pe mine, Christabel...
Dragă Christabel, mărturisesc că scrisoarea ta m-a surprins.
Am fost nu doar surprins, ci și furios că ai putut să scrii așa ceva.
Dacă tot ai pomenit-o pe soția mea, iți voi spune adevărul.
O iubesc pe Ellen, dar nu așa cum te iubesc pe tine.
Există motive, pe care nu le pot explica,
dar dragostea pentru tine n-o face să sufere.
Simt că nu ți-am fost o soție bună,
fără copii și nici un contact...
Prostii, Ellen!
Există multe moduri de a iubi.
Iubirea noastră, atât de frumoasă,
e foarte puternică.
Vreau să-ți mărturisesc gândurile mele.
Te-am numit muza mea. Asta și ești.
Aș putea să te numesc cu toată sinceritatea "iubirea mea".
Ce e?
Nu mai face așa. Ce e?
I-a trimis mai multe scrisori și ea nu i-a răspuns.
- Tipic! - Nu.
A ales-o pe Blanche. Nu e tipic, e deosebit.
Poate acest bilet va fi porumbelul ce aduce ramura de măslin.
Scrisorile mele sunt precum corbul lui Noe.
Au traversat Tamisa în zbor, dar nu s-au mai întors.
Îți trimit acest bilet, sper că-l vei primi.
- Unde sunt scrisorile? - Nu mai sunt.
Le-am rupt și le-am ars.
- Și cele din biroul meu? - La fel...
Mă rog să fim iar cum era altădată, Christabel.
Iubito, te rog...
Casa asta, atât de veselă cândva, e plină de lacrimi și durere acum.
M-am întrebat cine m-ar putea ajuta și m-am gândit la tine, prietene,
care ai produs fără voia ta atâta suferință.
Nu voi uita clipa în care te-am văzut prima dată,
luminată de razele de soare.
Îți visam chipul în fiecare noapte și pășeam prin viață
în ritmul versurilor tale care îmi răsunau în ureche.
Nu voi uita niciodată cum ne-am apropiat treptat unul de altul.
Niciodată nu am simțit atâta energie concentrată în ființa mea.
Nu vreau să mă mistui, dar nici nu mă pot împotrivi.
Nici un om nu poate să stea în foc și să nu fie mistuit.
Te rog să citești ultima parte încă o dată.
Nu vreau să mă mistui, dar nici nu mă pot împotrivi.
Nici un om nu poate să stea în foc și să nu fie mistuit.
- Partea asta? - Da.
Mulțumesc. Continuă...
Ți-am luat mâna.
Mâna mea se odihnea într-a ta, plină de încredere.
Ai vreun regret?
Ar trebui să regret că m-am dus la petrecerea lui Crabb-Robinson.
Ar trebui să regret, dar nu regret,
nici măcar în cel mai ascuns ungher al inimii mele.
Ce vom face?
Nu vreau să-ți distrug viața.
Totuși, mă voi duce la biserică mâine, la prânz,
să mă rog cu cât mai multă pioșenie
să mă însoțești într-o călătorie la Yorkshire,
o călătorie dincolo de timp și de viața noastră pe pământ.
- Incredibil! - A fost ultima scrisoare.
- Glumești! - Nu.
- S-a dus cu el? - Mâinile sus!
Voi doi?
- Ce e asta? - Nu s-a întâmplat nimic, George.
De unde știm?
Maud e foarte isteață dacă ți-a găsit comoara.
Trebuie să cer sfaturi, Joanie.
Cât durează până va primi sfaturi?
Va sta puțin pe gânduri, dar nu foarte mult.
În jurnalul lui Blanche nu e nimic de-atunci.
Ellen Ash a ținut un jurnal?
În care-a scris despre activități gospodărești.
Pot fi importante. Să-l citim!
Sunt Bailey. Sunteți dl Heath?
Nu. Sunt un prieten al lui Maud Bailey.
- E acolo? - Nu.
Vă rog să închideți telefonul. Aștept să mă sune doctorul.
- L-ați văzut pe Roland Michell? - De azi-dimineață, nu.
- Dar și-a făcut treaba? - În legătură cu poeta?
- N-am nici o idee. - Christabel LaMotte...
Închideți telefonul!
Am răsfoit jurnalul lui Ellen. N-am găsit nimic.
Asta ar trebui să te înveselească. Era în corespondența ei.
- Nu te mai întreb dacă e originalul. - Nu mă întreba.
Dragă dnă Ash, nu mă cunoașteți.
Trebuie să discutăm despre ceva ce ne privește pe amândouă.
În cazul meu, e o problemă de viață și de moarte.
Pot să vă fac o vizită?
N-ar fi bine să păstrați aceste dovezi, pe care vi le trimit.
Nu sunt ale mele și nici ale dv.
Ceea ce vă spun e adevărat, așa cum veți vedea.
Cu respect, Blanche Glover.
Dnă Ash...
Poate că a păstrat scrisorile și i le-a arătat lui Ellen.
Mi se pare logic.
A trebui să lucrezăm împreună la acest studiu.
- Asta vrei? - Nu știu. Dar tu?
Vreau să știu ce s-a-ntâmplat, să merg pe urmele lor.
Trebuie să știu.
Am zis că ești nebun când ai venit cu scrisoarea furată.
Acum am aceeași impresie.
Nu ți-am mulțumit cum se cuvine pentru tot ce ai făcut.
Nu mă pricep la complimente.
- Să le faci sau să le primești? - Și una, și alta.
Nu spun că ești frumoasă. Ți s-o fi spus de multe ori.
Mulțumesc.
Nu-ți fac avansuri, ținând cont de...
- Ce înseamnă asta? - Nimic.
Am o problemă în ceea ce privește relațiile sociale.
- Urmezi vreun tratament? - Nu e genul ăla de problemă.
În principiu, relațiile serioase nu sunt pentru mine.
- Oricum... - Da.
Oricum, iți mulțumesc.
Cu plăcere.
- Îți mulțumesc că ai venit. - M-ai făcut curios.
- Un whisky cu un strop de sifon. - La fel și pentru mine.
Mă interesează legătura lui Ash cu Christabel LaMotte.
Nu e nici o legătură între LaMotte și Ash.
Roland și o colegă a mea au făcut o descoperire.
Cine naiba e Roland?
Asistentul lui Blackadder. E american, blond...
Se pare că te cunoaște. Crede că a descoperit ceva important.
- Blackadder e de aceeași părere? - Nu cred că știe.
Vrei să ne luăm camere separate, să nu stăm împreună?
Vreau să fiu cu tine. Credeam că așa ne-am înțeles.
Aceste patru săptămâni vor fi numai ale noastre.
Vom fi doar noi doi.
- Sper să primești acest inel. - Am și eu un inel.
Vezi? E o dovadă a hotărârii mele.
Mă uimești.
Nu încă.
Nu încă...
Mergem afară să explorăm orașul?
Aceasta e baia.
Dulapuri...
Aveți o priveliște frumoasă.
Și, desigur, patul.
- Să căutăm alt hotel. - Dar aici a stat Ash.
Va trebui să împărțim o cameră.
Pot să vă aduc un pat pliant, dacă asta e problema.
- Suntem colegi. - Voiam să luăm două camere.
Probabil că e mai complicat decât îmi imaginez eu.
Aveți o broșă foarte frumoasă, domnișoară.
Pare să fie creația lui Isaac Greenburg.
Mă voi uita în catalog să văd de cine a fost creată.
- De unde ai asta? - O am de multă vreme.
Era în cutia cu bijuterii a familiei.
Nu înțelegi? Ash a cumpărat broșa pentru Ellen din Whitby.
- Și pe asta, pentru Christabel. - Sigur.
Și-a spus că îmbrățișarea eternă e pentru soția lui.
Nu și-a spus nimic, doar a cumpărat-o.
Christabel era de față. N-aveau secrete.
- Scrii romane acum? - Poate.
Dar mi se pare distractiv. Ție, nu?
Cred că da.
Nu te strâmba, ca să pari mai convingătoare.
Uneori, sunt puțin cam pragmatică.
Numai puțin.
Vrei să facem o plimbare după aceea?
Sigur a fost făcută înaintea morții regelui Albert.
Poate după 1855 sau chiar după 1860...
În 1859?
Cu aproximație...
Ne apropiem de Thomason Foss.
- Cropper... - Mortimer Cropper?
Biograful lui Ash. E un mare imbecil.
A studiat viața lui Ash. E foarte mândru de asta.
- Mai mult decât mândru. - Îl cunoști?
Foarte frumos!
- Ce e? - Cred că Christabel a fost aici.
Ascultă!
Trei elemente se îmbină pentru a-l forma pe al patrulea.
Deasupra apei, lumina a format
O aură în grota întunecată.
Această poezie a fost scrisă în iulie, 1859.
Vezi dacă e o grotă în spate. E dovada de care avem nevoie.
Știu că e o exprimare foarte vulgară, dar ce naiba faci?
Există un singur mod de a afla.
Am fi putut întreba pe cineva.
Maud, am găsit-o!
Îți tremură mâinile.
- Ți-e teamă? - Nu.
Puțin...
Acolo se aflau
Grădina și copacul, Șarpele la rădăcina lui,
Mărul de aur, Femeia la umbra copacului,
Izvorul și câmpia nesfârșită.
Toate se aflau acolo.
Nu-mi displace.
Vezi? Începe să-ți placă Ash.
Da. Era un misogin, pe jumătate.
De ce iți strângi mereu părul?
Din cauza lui Fergus Wolff.
Fergus? Ce legătură are cu el?
Când ne-am cunoscut, m-a scos din minți cu citatele din Yeats.
Cine te poate iubi pentru ceea ce ești, nu pentru părul tău auriu?
Am fost acuzată de colegele mele feministe
că mi-l vopsesc pentru a atrage bărbații.
- Serios? - Da.
Așa că l-am tuns foarte scurt.
- Și el? - Cine?
Fergus te iubește fără părul tău blond?
Nu. El oricum nu mă iubește.
Ne enervăm reciproc. Nici măcar nu-mi place. Dar nu pot să...
Freud spune că reversul atracției e repulsia.
Sau a spus-o Calvin Klein?
- Crezi asta? - Nu știu.
Nu vreau să trăiesc o mare pasiune ca cea a lui Ash și a lui Christabel.
- Nu vrei? - Nu.
Nu mai vreau să cunosc gelozia, obsesia...
Atunci, ești un om norocos.
Totul devine atât de complicat.
Cei mai mulți asta vor. Dar nu și eu.
Purtarea mea i-a făcut pe mulți oameni nefericiți.
Pe unul, în mod deosebit.
Eu, când simt ceva deosebit pentru cineva,
devin distantă.
- De ce? - De teamă, presupun.
De teamă să nu fiu mistuită de iubire.
- Ascultă ce spunem! - Nu-i așa că suntem prea moderni?
Maud, ar trebui să-ți lași părul pe spate, să-l lași să respire.
Nu fi distantă cu mine, nu ai de ce să-ți faci griji.
Christabel a spus: "Teme-te de orice bărbat."
Christabel nu mă cunoștea pe mine.
Nu vreau nimic de la tine.
Atunci, suntem amândoi în siguranță.
Așa e.
Cum putem suporta gândul că, cu fiecare zi,
ne rămâne și mai puțin timp?
- Preferai să nu fim deloc împreună? - Nu.
Îi mulțumesc Domnului că mi te-a scos în cale.
Așteaptă!
Încercam să ies de sub pături.
Nu...
N-ar trebui să facem asta. E periculos.
Te plac foarte mult, Maud.
De aceea nu vreau s-o dau în bară.
Pentru mine, nu are nici o importanță.
Ce vrei să spui?
E în ordine. Probabil că...
A fost o greșeală.
Maud!
N-am vrut să spun asta.
Să nu mai discutăm.
- S-a întâmplat. Suntem adulți. - Asta crezi tu.
Nu știu cum ai fi după ce ai face dragoste c-o femeie.
Cred că ești foarte... Înțelegi?
Nu.
Deci suntem prieteni. Asta vrei să spui?
- Da. Dar asta e prea mult. - Sunt de acord. E în ordine.
E perfect.
Oricum, ne-am abătut de la misiunea noastră.
Am venit să aflăm mai multe despre ei, nu despre noi.
- Ce s-a întâmplat cu Blanche? - S-a înecat.
- Unde era Christabel? - Nu se știe unde era.
Nu-s multe despre anul anterior morții.
Despre un an întreg?
Se presupune că s-a dus în Franța, dar nu am nici o dovadă.
Deci a venit aici cu Ash, apoi a dispărut.
- Cel puțin, pe hârtie. - Da.
- Iar Blanche s-a sinucis. - Doamne!
Ce faci?
E o poezie compusă privindu-te pe tine.
Nu ești mulțumită de ea?
Exprimă întocmai bucuria pe care am simțit-o alături de tine.
Atunci, de ce ai rupt-o?
Aș vrea ca sentimentele mele să dăinuiască.
Știu că nu pot să-mi mărturisesc iubirea.
Știu că nu pot să-mi mărturisesc iubirea lumii întregi.
Pot doar să împrăștii cuvintele, în speranța că vor prinde rădăcini.
Vor înflori, iți promit.
Și acum ce urmează? Ce ai de gând să faci?
Voi căuta în arhivă un indiciu care să-mi spună
unde a fost Christabel în acel an.
Bine. Eu voi... Nu știu.
Voi căuta informații pe microfilme și mă voi gândi la tine.
- La revedere. - Pe curând!
V-ați rătăcit? Nu organizăm tururi aici.
- Sir Bailey? - Cine întreabă?
Prof Cropper, custode al colecției Stant de la universitatea Owen, New Mexico.
- Dr Wolff. - Bună dimineața.
- Sunt ocupat. Soția mea e bolnavă. - Vă înțeleg.
Știu că sunteți în posesia unor documente
scrise de Randolph Henry Ash.
- Nu trage! - Plecați de pe proprietatea mea!
Ai idee despre ce vorbim,
ce valoare ar avea documentele, dacă există?
Valoare?
Vrei să trecem pe la universitate? Am ceva de rezolvat.
Cu dra Bailey presupun, complicea.
Întocmai.
Doamne! Sunteți ca Bonnie și Clyde.
Aveam nevoie de fotografia ei.
Nu te-am mai văzut astfel. Pleacă!
Ia Porsche-ul și pleacă.
Fergus, ce vrei?
Dacă Fergus s-a dus să ia mâncare îndiană, mă simt ridicol.
Nu s-a dus. Oricum, India nu ar fi suficient de departe.
Intră! O să-ți explic.
Ești sigură că vrei să intru?
Foarte sigură.
I-am lăsat lui Fergus un mesaj care l-a făcut să plece pe urmele noastre.
A venit aici să caute răspunsuri. Se pare că e însoțit de Cropper.
Deci a lui Cropper era mașina de afară.
Fergus a descoperit ceva. Făcea cercetări la muzeu.
A trimis câteva faxuri.
Eu n-aș arunca-o.
Antetul British Museum.
Către universitatea din Nantes.
Subiect, Christabel LaMotte.
Genealogia lui LaMotte.
Solict jurnalul lui Sabine de Kercoz.
Din nefericire, înregistrăm faxurile trimise.
N-ai pic de rușine.
Ce vom face? Ajungem înaintea lui în Franța
sau ne uităm unul la altul?
Asta e întrebarea, nu-i așa?
- Am și eu o întrebare. - Care anume?
Ce cauți aici?
Trebuia să-ți văd chipul.
Voiam să-ți spun că ceea ce s-a întâmplat la Whitby,
deși, din păcate, nu a fost mare lucru,
nu a fost din vina ta.
Nici vorbă.
Nu voiam să grăbesc lucrurile.
Voiam și încă vreau o relație.
Foarte mult...
Dar nu voiam să stric totul.
Vreau să mă conving că relația noastră are un viitor.
Tu ai vrea?
Presupun că asta înseamnă "da".
Doctorul lipsește momentan, dar puteți discuta cu dr Wolff.
Da. Scuzați-mă. Suntem colegi, dar mi-am luat concediu...
Când se va întoarce? Puteți verifica?
- Se va întoarce joi. - La revedere!
Ce mă fac cu o cleptomană ca tine? Nu pot să merg nicăieri.
Stimate profesor Wolff, am făcut încă o descoperire.
Am găsit jurnalul-n care Sabine scrie
despre vizita lui LaMotte în Bretagne, în 1859,
și despre sosirea unui oaspete misterios.
Știu cum stau lucrurile. Aș vrea să te ajut.
Știi? Spune-mi cum stau lucrurile cu mine, verișoară Sabine.
Sunt femeie în toată firea, tu ești o copilă. Nu vreau să mă ajuți.
Starea lui Christabel s-a agravat după ce a aflat
că buna sa prietenă murise.
A plecat din Anglia fiindcă era însărcinată,
iar Blanche s-a sinucis.
- Ce s-a întâmplat cu copilul? - Probabil că a murit.
- Sau a fost adoptat. - Și a fost crescut în Franța?
Mi-ar plăcea să cred asta, dar am unele nedumeriri.
- În ce privință? - Nu știu...
Vine aici singură. Află că Blanche s-a sinucis.
E însărcinată și nefericită.
- Nu am nici o dovadă... - Îți imaginezi cum se simțea?
Da.
Când apare iar Christabel?
În toamna anului 1860, în însemnările ei despre Vestal Lights.
Era un grup de femei care se întâlnea periodic cu un medium.
Serios? Ash era un adversar declarat al ocultismului.
Merită să verificăm această perioadă?
Nu știu.
Vă rog, formați un cerc cu mâinile.
Închideți ochii.
Pământ alb, vale...
Cascadă...
Un copil râzând...
Doi oameni...
Decepție...
Scrisori...
Doi oameni...
Cuvinte...
- Moarte... - Ce ai făcut?
Un câmp...
Unde e copilul?
Ce ai făcut cu copilul?
M-ai transformat într-o criminală.
Am înțeles că dl Ash s-a interesat de spiritul copilului său mort.
Mi s-a spus că nu poate fi adevărat, deoarece dl Ash nu are copii.
Ai găsit vreo mențiune despre Hella Lees în cercetările tale?
Nu știu și nici nu-mi pasă.
- Trebuie să plec. - Ce s-a întâmplat?
Nimic. Mă simt obosită, atâta tot. Ar trebui să...
Spune-mi ce s-a întâmplat.
Nu mai vreau să descopăr nimic despre ei. Înțelegi?
Aflu lucruri care sunt...
E-ngrozitor să mă gândesc la ce se-ntâmplă între îndrăgostiți.
A renunțat la viața ei, nu-i așa?
Ducea o viață decentă. Am admirat-o.
- Pentru nimic. - Nu pentru nimic.
Pentru ce? A murit un copil, iubita ei s-a înecat... Pentru ce?
Ea și Ash, părinții mei și toate relațiile pe care le-am avut...
Toate sfârșesc tragic.
Nu ne lăsăm până nu-l facem pe celălalt să sufere.
Dar noi? Nu ne-ai inclus și pe noi.
Nu mă pot gândi la nimic acum.
Deci începi să devii distantă și să mă respingi?
Poftim?
Încerci să respingi pe cine ți-e aproape.
- Așa faci tu de obicei. - La ce te referi?
La crezul tău: "Teme-te de orice bărbat."
Am înțeles. E în ordine. Dacă așa vrei tu...
Asta crezi tu?
Crezi că pentru mine totul e un joc?
Toată discuția despre noi nu mai are nici un rost.
Ai dreptate. Nu are rost.
Stimate profesor Blackadder...
Am încercat să vă spun despre descoperirea mea, dar nu am putut.
Vă rog să citiți aceste două scrisori și veți înțelege totul.
Îmi pare rău că v-am înșelat.
Cu respect, Roland Michell.
Se știe că Ellen Ash a pus o cutie pe sicriul lui Ash.
Ne-am închipuit că conținea doar lucruri fără valoare.
Dar cu descoperirea lui Michell, cine știe ce comori ascunde?
Practic, cutia e a mea, nu-i așa?
După ce vei deveni Lord Ash, va fi a ta.
Până atunci, vom păstra secretul.
O vei găsi printre lucrurile lordului Ash. Eu o voi cumpăra de la tine.
Mi se pare corect. Nimeni nu va bănui nimic.
Cropper, ești absolut sigur?
Unde e?
Îi voi da scrisoarea și, dacă va fi dezgropată,
poate se va face dreptate după ce eu nu voi mai fi.
Stimată doamnă,
Nu mai suntem tinere și focul pasiunii s-a stins.
Știu că îmi cunoașteți bine numele,
dar va trebui să-l vedeți scris încă o dată.
Mi s-a adus la cunoștință că soțul dv e pe moarte.
Așa că am scris câteva lucruri doar pentru ochii lui.
Nu vă pot spune despre ce e vorba. Am sigilat scrisoarea.
Dacă doriți s-o citiți, decizia vă aparține,
deși sper s-o citească el primul și să decidă el.
V-am făcut mult rău, deși fără intenție.
Voi înapoia scrisorile, fără nici o explicație.
Ai mai multă inițiativă decât credeam eu.
Ați încercat să-mi faceți un compliment?
Cred că da.
Nu pot cred că Fergus Wolff a complotat cu Cropper.
Credeam că mă pricep la oameni.
L-ați considerat om.
Mulțumesc.
- Îți mulțumesc că ai venit. - Cu plăcere.
Cred că ea e.
- Iartă-mă. Mi-am pierdut cumpătul. - N-ai fost tu de vină.
Ce-ar fi să stabilim o strategie?
Prof Blackadder și Paola.
- Ea e dr Bailey. - Maud.
Îmi pare bine.
Cropper e în stare să profaneze un mormânt?
Mă înspăimântă ideea de a deschide un mormânt.
Să continuăm!
Iisuse!
Țipătul trist al bufniței către lună se înalță.
Sunteți gata?
Ridică lampa!
Asta e?
Asta trebuie să fie. Am găsit-o, Fergus.
Doamne! Am găsit-o, Fergus.
Grozav!
Cropper!
Nu are nici o legătură cu voi.
Lăsă-mă în pace!
Nici să nu te gândești.
Ești un trădător. Mincinosule!
Ce faci?
Sigur e bine s-o deschidem?
I-am spus că vedem ce coține, înainte s-o cedăm muzeului.
Poți s-o ții?
Privește!
E scrisul ei.
Dragul meu,
Am aflat că ești grav bolnav.
Poate că n-ar trebui să te tulbur acum cu amintiri de demult.
Dar trebuie să-ți mărturisesc ceva.
O să-mi reproșezi că nu ți-am spus acum 20 de ani,
dar n-am putut, sau n-am vrut.
Ai o fiică măritată, care e mama unui băiat frumos.
Îți trimit o fotografie a ei.
Vei vedea că seamănă cu ambii ei părinți,
deși nu-l cunoaște pe nici unul.
Când am spus la acea ședință că m-ai transformat într-o criminală,
mă refeream la sărmana Blanche, a cărei moarte mă chinuiește zilnic.
Mi-am spus: "Lasă-l să creadă asta, dacă mă cunoaște atât de puțin."
Aveam o teamă ascunsă.
Mă temeam că tu și soția ta veți vrea s-o luați s-o creșteți.
Dar nu puteam renunța la ea.
De aceea am ascuns-o de tine și pe tine, de ea.
Își iubește foarte mult părinții adoptivi.
Pe mine nu mă iubește.
Am fost pedepsită să trăiesc cu ei și s-o văd crescând.
Multă vreme am fost furioasă pe noi toți.
Acum, când se apropie sfârșitul, simt din nou că te iubesc.
Nu ai aprins tu flacăra, iar eu am întreținut-o?
Iubirea noastră nu a fost pe măsura furtunii pe care a dezlănțuit-o?
Eu simt că da.
Știu că da...
Te rog să-mi trimiți un semn că ai citit scrisoarea.
Nu îndrăznesc să-ți cer să mă ierți.
Christabel LaMotte.
Ash nu a citit scrisoarea.
Nu a aflat că a avut un copil.
Ești urmașa lui Christabel și a lui Ash.
Doamne!
Toate aceste indicii sunt pentru tine.
Pentru noi.
E atât de frumos!
Sunt lucruri despre care nu se spune sau nu se scrie nimic.
Un poet a plecat într-o zi de vară
să caute iertarea unei iubiri de mult pierdute.
A găsit altceva în schimb.
Iată ce s-a întâmplat.
Bună dimineața!
- Cum te cheamă? - May Bailey.
- Mai am un nume care nu-mi place. - Chiar așa?
- Care e acesta? - Maia Thomason Bailey.
Maia era mama lui Hermes.
Știu o cascadă numită Thomason.
- O cascadă? Serios? - Da.
E în Yorkshire. Are o frumoasă grotă în spate.
- Unde locuiești? - În casa aceea.
Tot acolo locuiesc mama, tata și cei doi frați ai mei.
Și mătușa Christabel.
Cred că o cunosc pe mama ta.
Semeni foarte bine cu ea.
Nimeni nu mi-a mai spus asta. Lumea spune că semăn cu tata.
Semeni și cu tatăl tău.
- Știi să împletești margaretele? - Da.
Îți voi face o coroniță.
Dar îmi dai o buclă din părul tău?
E ca într-o poveste cu zâne.
Chiar așa...
Îi dai tu acest bilet mătușii tale?
Spune-i că te-ai întâlnit cu un poet care venise s-o vadă,
dar s-a-ntâlnit cu tine-n schimb.
Voi încerca să nu uit.
Mulțumesc.
Subtitrarea: Pro Video
Adaptarea: SDI Media Group