Subtitles by sub.Trader subscene.com
TIL ALLE MINORITETER SOM BLE FORDREVET FRA SITT EGET LAND
VI VIL HEDRE DE STEMMENE SOM BLE GJORT TAUSE
WANDER ER FILMET PÅ LANDET TIL PUEBLO–, NAVAJO– OG APACHEFOLKET.
WANDER BYGRENSE
Hele kavaleriet er her.
Jeg skjønner det ikke. Hun visste hvordan det ville gå.
Okay, la oss få det gjort.
– Førstemann på åstedet? – Det er ordnet alt.
Dette her går helt over styr.
– Få liket på likhus, og skrot bilen. – Det er ikke min jobb.
– Gjør det, Leiland. – Alt dette er din skyld.
Alt i orden?
På tide å ringe.
Under stjernene, Arthur!
Min kjemikervenn bekreftet vår mistanke om White Sands –
– og Alamogordo og det observatoriet FBI rev ned.
Det gjelder helt klart Big Brother.
Vi graver mer i det senere.
Sånne dager er de verste, Arthur.
Vi skal få deg gjennom det, gutt. Så la oss sette i gang.
Det skal rigges mye før den store sendingen under stjernene.
Ikke få panikk. Jeg gjentar: Ikke få panikk.
Hei, Junctioneers. Velkommen tilbake til Thought Junction, –
– podcasten som utelukkende tar for seg sammensvergelser.
Jeg er deres vert, Wild Horse, og min medvert er Atlas Major, –
– vår egen privatdetektiv.
– Ring oss på engangsmobilen. – Nummeret står på hjemmesiden.
Denne uken snakker vi videre –
– om de uhyggelig mange aksjonene Illuminati i skjul utfører i landet.
De vil frata oss frihetsrettighetene våre.
MK Ultra–programmet går ennå. De har forsøksanlegg overalt i landet.
– De er skjult i bunkere under oss. – Så høyt verdsetter makthaverne oss.
De mest trellbundne er de som tror de er fri.
Og avslører du dem kan du bare ende opp på tre måter.
Som en brikke i et spill, en syndebukk eller et lik.
– Vi har en lytter. Hvem er det? – Jeg har et spørsmål til Atlas.
Du var i drapsavsnittet. Etterforsker du mord ennå?
Jeg sluttet.
Han ble nok fjernet fra en sak fordi han så noe han ikke burde.
– Hva gjelder det? – Datteren min ble drept, tror jeg.
– Kontakt politiet. – De er innblandet i det.
– Hvor er du? – Nei, jeg skulle ikke ha ringt.
Bli der du er.
La oss se hva som trender på forumet.
TRAGEDIE FOR LOKAL FAMILIE
JEG GIR SLIPP PÅ SMERTEN.
Jeg er sterk. Jeg er beskyttet.
Ut med deg.
Kom.
Der er han. Hvordan går det med det dårlige kneet, George?
Kom igjen, George. Du trenger ikke halte. Ingen følger med.
Du har teken. Du tok George.
– Er dere forsikringsfolk fornøyd? – Ja, tusen takk.
Takk selv.
– Hvordan har Tanya det? – Ikke spør.
– Du møter ikke opp til timene. – Jeg ser ikke hvem som er legen.
– Mannen er sprø. – Du må møte opp.
– Jeg bare passer på deg. – Jeg er voksen, Shell.
Hva med deg og Nick? Den høye, mørke FBI–mannen?
– Vær glad på mine vegne. – Jeg passer på deg.
Er det ikke litt mystisk at han ble overført hit og går ut med deg?
– Du er paranoid. Det er Jimmys feil. – Han tror iallfall på meg.
Han er gal. Han manipulerer deg, girer deg opp ...
Gi deg, Shell! Ikke spar på kruttet. Min eneste venn.
Enn jeg, da? Kan vi få regningen?
Jeg har noe til deg i bilen.
– Ingen avlytter deg. – Hvordan kan du vite det?
Jeg bare vet det.
Det er to år siden.
Hun ville vært ni.
Ikke til å tro.
Jeg elsker deg ...
... av hele mitt hjerte.
Husker du det, far?
– Et brannsår? – Noe sånt har jeg ikke sett før.
Hvem er det?
Aner noen hvem som tok liket?
– Liket! De har tatt liket! – Aner noen hvem som tok liket?
Charlie.
– Arthur Bretnik? – Hvor har du navnet mitt fra?
Jeg heter Elena Guzman, Jeg ringte programmet forleden kveld.
– Hvordan kom du deg inn her? – Jeg åpnet porten, Arthur.
– Jimmy? – Ja.
Ta det rolig, da. Jeg lager litt kaffe.
– Opp med hendene. Snu deg. – Ikke bry deg om ham, Elena.
– Jimmy, opp med dem. – Så vi er der igjen?
– Han er harmløs. Tro meg. – Snu deg.
Okay?
Datteren min heter Zoe. Hun døde for noen dager siden.
Vi bor i den lille byen Wander, ca. 150 km herfra.
Ifølge politiet var det en bilulykke, men da jeg så henne –
– hadde hun et sår i brystet. Det var et hull.
Hva som enn skjedde, døde hun ikke i en ulykke.
– Jeg kan dessverre ikke hjelpe deg. – Hun kan betale.
10 000 dollar, halvparten nå.
Vær så snill.
Okay, jeg fortalte ikke alt, men det var hennes datter, så du burde ...
10 000 er mye penger, og jeg skal bare ha 20 %.
– Hva mer har du ikke fortalt? – Ikke noe.
– Jeg bare ba henne møte meg her. – Du er for godtroende.
Da oppveier vi jo hverandre veldig bra.
Se her.
Det hullet Elena sa hun så i brystet på datteren?
Det lyder som det samme såret som han døde i kirken hadde.
– Bare et sammentreff, Jimmy? – Det fins ikke sammentreff!
Så du drar til Wander. Jeg blir med.
– Nei, jeg trenger deg her. – Faen.
Den som gjorde dette mot Zoe er knyttet til det ukjente offeret, –
– og er skyld i ulykken som ødela familien min.
De prøvde å drepe meg.
Jeg vet ikke hvem du er, men jeg skal finne deg.
Den kvinnen mistet også datteren sin. Hun trenger hjelp.
Dette gir oss kanskje gjennombruddet vi har ventet på.
– Skal du på tur? – Ja. Bra lønn, og annet å tenke på.
Besøker du Tanya? Hun blir glad hvis du gir henne ...
– Tusenfryd, ja. Hva med Charlie? – Hun er hos ...
Må du ringe, så bruk denne.
– Ja, jeg har gjort det før. – Og denne skal være på.
– Hvor skal du bo? – Jeg sender melding om det. Okay?
Heisann, Junctioneers, velkommen til Thought Junction.
Tenk litt på det.
Dere arbeider 80 timer i uka og får med 40 % av lønna hjem.
Hvor havner pengene? De har bunkere under jorden.
De har allslags teknologisk utstyr, –
– mens dere ikke kan fylle bensin engang.
De tar seg god tid, og utnytter at vi er lettpåvirkelige.
– Det kalles "salamitaktikk". – Gjør det?
Og hva har vi da, Wild Horse? Jo: kroken på døra.
Arthur Bretnik, lydlogg om Zoe Guzman–saken.
Dag 1. Kom frem til Wander.
Hovedveien fører inn i byen, og en enveiskjøring fører ut.
En jernbane.
Så fjell. Nedkjørt. Ingen infrastruktur.
Et motell, en storkiosk. Én eneste kafé.
Det er visst alt.
Hvem vil bo her?
Ja, ja ...
– Arthur Bretnik? – Hva?
Jeg sjekket bilnummeret. Hva gjør du her i Wander?
Mr. Bretnik?
Yucca–palmene blomstrer.
Alle kjenner alle her. Vi får ikke særlig mange besøkende.
– Så jeg ville presentere meg. – Det var snilt av deg, sheriff.
Santiago.
Du får ha en god dag, mr. Bretnik. Vi ses nok igjen.
Jækla merkelig.
JEG ER MEKTIG
Arthur Bretnik, lydlogg.
Zoe Guzman–saken.
14.30.
Til oppfølgingssamtale med offerets mor, Elena Guzman.
Nydelig dag!
– Ja visst. – Du er heldig.
Ja ...
– Jeg kom hit for fire år siden. – Hvorfra?
– Jeg trengte luftforandring. – Det var ikke det jeg spurte om.
Jeg har ikke vært der inne siden ...
– Har du noe imot at jeg ...? – Nei, vær så god.
De fant henne på hovedveien ved byskiltet.
De har ikke frigitt liket hennes. Hun er fortsatt på likhuset.
Er hun fortsatt på likhuset?
Zoe.
– Alle fra forrige uke? – Ja, vi mistet tre til.
Og henne. Hun visste hva som ville skje hvis hun rømte.
– Hun fortjente ikke dette. – Ta det opp med Canton, ikke meg.
La oss gå. Jeg må gi Canton rapportene.
– Tre. – Tre.
– To. – To.
Tre. To.
– En. – En.
– Tre. – Tre.
– To. – To.
– En – En.
De har tatt liket! De stjeler liket fra likhuset, Arthur!
Stopp der!
Aner noen hvem som tok liket?
Nei!
– Er du våken, Jimmy? – Ja da.
– Elena hadde rett. – Vent litt.
Elena hadde rett om hullet i brystet på Zoe. Jeg sender bilder.
Har du dem?
– Og det var flere lik. – Med hull?
– Arthur? Alt i orden? – Ja. Jeg blir skygget.
Kan du gjøre noe for meg?
På PC–en min ligger det et program, "9erwire".
Det åpner telefonloggen til alarmsentralen.
– Jeg er inne. – Hvem meldte at Zoe var død?
Vent. De sporer simkortet mitt. Jeg sender sms med nytt nummer.
– Et øyeblikk. – Har han sagt hvor han er?
Nei, men han har gitt meg et nytt nummer. Jeg ringer.
Det er litt av et opplegg han har der ute.
Jeg må si han er oppfinnsom, da.
Han svarer ikke.
Zoe Guzman–saken. Dag 2. 14.57.
Ute ved byskiltet, ser etter bilen til Zoe.
Åstedet. Ser ut som en bilulykke.
Kan se ut som et større kjøretøy. Kraftig dekkmønster.
Jeg har sett den hvite bilen før. Jeg blir helt klart skygget.
Et avsides skjulested.
En øl.
– Fant du alarmsamtalen, Jimmy? – Nei. De har sikkert slettet det.
De sletter ikke alarmer. Jeg må stikke.
Kjør, da!
Arthur Bretnik, lydlogg.
De tar med folk hit. Tok de meg med hit?
Hold fokus, Arthur. Jeg må finne bilen til Zoe.
Jeg finner kanskje flere svar inni den.
Det er en bilopphogger i utkanten av byen.
Hvis bilen Zoe kjørte er noe sted ...
Jeg fant bilen Zoe kjørte. Det var et slags nøkkelkort i den.
De skjøt på meg. De leker med meg.
De vet at jeg er her. De vil ha meg her.
Vil du høre hva som sto i lykkekaken min, far?
Hei, Shelley. Bruker du mobilen jeg ga deg?
– Ja. – Er støysenderen på?
Jeg får ikke tak i Jimmy. Kan du gjøre meg en tjeneste?
– Ja. – Hjemme hos meg i en kasse ...
Der er det bilder. Er det et av en blond dame med svart hatt?
– Send meg bildet, hvis det er der. – Er du okay?
– Ja, det lover jeg. – Jeg ser på det.
– Si til Tanya at jeg elsker henne. – Det skal jeg.
Arthur Bretnik. Zoe Guzman–saken.
Dag 3. Motellet er ikke trygt lenger.
Jeg har funnet et nytt sted utenfor byen.
Nå er jeg i Spruce Winds Cabins.
Jeg vil undersøke verkstedet. Det stedet er sentralt.
Dette her går ikke bra, Arthur.
PASIENTBOK
Hei, Charlie.
Hvor er slemme Jimmy? Hvor er onkel Drittsekk–Jimmy?
Nei og nei ...
Faen.
– Litt privatliv, takk. – Jimmy?
Ikke sikt på meg, for faen! Hva har skjedd med armen?
Hvor er Charlie? Hvordan fant du meg?
Du lød så rar i beskjeden, så jeg dro hit og ble sluppet inn.
– Sa jeg at jeg var her? – Tar du for mange tabletter igjen?
Gi meg et øyeblikk, okay? Gå din vei.
Han satte Charlie ute i solen med mat og vann. Hvem gjør det?
– Er han okay? – Ja, han er en tøff og flink bisk.
– Fant du bildene? – Og den "skrinlagte" saken.
– Tiden er litt knapp, Shell. – Okay, jeg har det her.
– Her skal du få, Arthur. – Er Jimmy der?
– Han kom nettopp. – Du løy.
– Han snakker deg rundt og ... – Jeg ringer senere, Shell.
Kom, så kjører vi en tur.
– Du ser jævlig ut, Arthur. – Ja, men jeg lukter nydelig.
Se på det bildet Shelley sendte.
Det er fra den første dagen her. Sheriffen og henne.
Jeg visste jeg hadde sett henne før! Hun var på åstedet i kirken.
Står hun bak bilulykken med familien din?
Ja, hun er jo der.
Jimmy ... de henter dem dit.
Det er en underjordisk bunker.
– Wander er et forsøksanlegg. – Fy faen.
De setter inn implantater så de kan spore folk, som vi alltid har sagt.
Ny utgave eller gammel?
Zoe prøvde å flykte. Hør her.
Jeg har sjekket alle politidatabaser. Ingen har Zoe. Men se her.
Se på denne etterlysningen.
– Martina Lopez? – Nei, Zoe.
Elena har løyet, Jimmy.
Hu heter ikke Elena, men Sofia Lopez, og Zoe heter Martina Lopez.
Begge er meldt savnet. De som står bak dette henter folk hit.
De gir dem nye navn, sletter fortiden. Folk i Wander er fanget.
– Hun kjenner deg. Du røper oss. – Jeg er bak huset.
– Hvorfor sendte de deg til meg? – Alt er din skyld!
De drepte henne!
Zoe er død på grunn av deg.
Jimmy er med på det.
Arthur?
Herregud, Arthur. Har du skutt henne?
Jeg kan ikke huske at jeg fortalte deg hvor jeg var.
"Jimmy er med på det." Det var det siste hun sa.
Jeg er forvirret, jeg vet ikke om det gjelder deg eller meg.
Okay, jeg må innrømme noe, Arthur.
Jeg løy. Elena kontaktet meg på hjemmesiden jeg laget til deg.
Og jeg ba henne ringe inn til programmet.
Jeg trengte pengene. Unnskyld.
Men jeg har alltid hatt på følelsen –
– at det stakk noe under dette med Wander, Elena, Zoe ...
En sammenheng mellom det stedet og det som hendte familien din.
– Ikke snakk om familien min. – Og jeg hadde rett. Vi hadde rett.
Jimmy, jeg har så vidt hodet over vannet.
Arthur, vi har festa grep på sannheten.
Hold fokus. Du kjenner meg.
Gjør jeg, Jimmy?
Nå overtar jeg.
Åtte kilometer fra byen, i utkanten av Valley of Fire.
Merket med et kors.
Jeg ville ikke ha blod på hendene.
Det er en krig, Jimmy, mellom mørket og lyset.
– Lys. Du er lys, Jimmy. – Jeg håper det.
Alle i pasientboken er meldt savnet.
Alle disse er fanget i Wander. Martina, Sofia ...
– Zoe og Elena. – Meldt savnet i Amarillo, Texas.
Disse to her var fanget i Revehiet.
– Menn, kvinner, ulike raser. – Ja, men de har én ting til felles.
– De er alle innvandrere. – Fra Ukraina, Syria, Trinidad ...
– Listen er lang. – Hva har det med deg å gjøre?
– Han ukjente døde i kirken. – Men hvorfor lokket de deg hit?
Det finner vi ut. I morgen drar vi tilbake til Revehiet.
Ja, visst faen. Dette her skal opp i dagen.
Hei, Shell.
Jeg har ikke vært helt ærlig om hva jeg jobber med i Wander.
Jeg ble engasjert for å etterforske et mord.
Men nå skal du høre, Shell.
Det er knyttet til noe større, og jeg er direkte innblandet.
Jeg trenger bare et navn, Shell. Denne gangen skal jeg bevise alt.
Jeg sjekket. Wander er en småby. Han klarer seg.
Jeg drar dit. Han har gjort det før.
– Han blir helt nevrotisk. – Og han roter deg inn i det.
– Noen kan bli skadet. – Ja, du. Det vil jeg ikke.
Vi sover på det. Svarer han ikke i morgen –
– drar vi dit sammen og ordner opp.
Vi er ved Revehiet. Det er ingen her på denne tiden.
Jeg laster ned alt. Du finner opptakene fra laboratoriet.
Hvis de tar meg, stikker du av.
Og hvis det skjer, må du love meg én ting.
– Ja? – Du må ta deg av Tanya.
Det skal jeg.
Vi går nedi.
Arthur? Hva har skjedd?
– Jeg vet du er i Wander. – Shelley, du må være her i morgen.
– Du er ikke deg selv, og Jimmy ... – Jimmy er død.
– De drepte ham. – Hva?
Kom i morgen klokken ti. Jeg gir deg nærmere beskjed.
– Vent, Arthur! – I morgen skjønner du alt.
Du ... Hva skjer?
Ned på kne! Hendene i været, Arthur.
Ned på kne! Hendene i været.
Ned!
Hendene i været.
Ned.
La oss gjennomgå det igjen.
Vi har identifisert de på bildet. De er alle fra Wander.
Victor Canton, lokal lege.
Han har bodd i Wander i 25 år. Han er forsker.
Han skapte chipen og setter den inn i folk. Alle var innblandet.
Implantatene, ulykken min. Alt.
Inngangen til Revehiet var akkurat der.
I verkstedet er det en rød bil. Man kan få den til å kjøre opp.
Det er ikke noe der, Arthur.
Det kan ikke stemme.
Jeg tok med Jimmy dit for å samle bevis.
Hva ...?
Nei.
Velkommen til Revehiet.
Takk for at du har meldt deg til dette dristige prosjektet.
Du bidrar til å styrke landets vekst –
– og sikkerhet i mange år fremover.
Så hva slags medisinsk forskning har du meldt deg til?
C68, verdens ledende biochip for menneskelig nærfeltsteknologi.
– De er her! – Bli her og last det ned det.
Snu, Jimmy! Det må være en annen vei ut.
Kom, Jimmy!
Jimmy!
Beklager, Arthur.
Så nær, Arthur.
Kom igjen, løp!
Opp trappen.
Kom igjen. Fort.
Veske, telefon, nøkler.
Vil du vite sannheten om din datter, så gjør som jeg sier.
Vi må dra.
Heng i.
Det var en kvinne der også, Elsa. Fra CIA, tror jeg.
Det er henne på bildene du sendte meg, Shell.
– Hun der? – Ja.
Hun heter Kimberly Clark. Hun var et vitne ved åstedet.
Nei, det var hun ikke.
Hun tok meg med til en dekkleilighet.
Sheriff Santiago var der.
Og de fortalte meg hvem som sto bak alt.
De utnytter de hjemløse, ressurssvake, fra splittede familier.
Innvandrere. Jeg sa det for deg.
De lover dem penger og bolig som betaling for å delta i forsøk.
De setter inn implantatet, og så er de fanget.
Jeg er ikke den du tror, Arthur. Vi er på samme lag.
Kall meg "Elsa". Kom. Jeg skal vise deg noe.
Egentlig het han Filipe Jimenez, det ukjente offeret fra kirken.
– En colombianer som slapp unna. – Canton ville mørklegge saken.
– Så han stjal liket. – Hvem er Canton?
Victor Canton, en pioner innen chipteknologi.
Han utviklet teknologi for å overvåke bevegelsene til folk.
Den var banebrytende. Mange ville investere.
– Hva er Oryon Project? – Canton ble grådig.
Finansieringen kom fra anonyme, pengesterke aktører.
At de bruker innvandrere som forsøkskaniner er ikke tilfeldig.
Staten ga dem midler, så de valgte grensekontroll som ny satsing.
Grensekontroll. Han kan kontrollere alle.
Chipen er koblet til sentralnervesystemet.
Krysser personen en bestemt grense, kan de stenge ned systemet.
Dere kan drepe hvem dere vil.
Det er ikke sånn Canton ser på det, men ja.
Han sa han ville skape en bedre verden, ikke et våpen han kan selge.
Og dere er bare med på ferden?
Ikke nå lenger.
Snart vil Canton og investorene gjøre teknologien tilgjengelig.
– Hvorfor er jeg her? – Canton sto bak bilulykken din.
Drepte han datteren min?
Jeg syntes du skulle vite det.
Jeg er veldig lei for det.
Har dere holdt øye med meg?
Jeg har ventet på denne dagen. Du fortjener å få vite sannheten.
Sannheten.
– Jeg vil tilby deg en mulighet. – Hvilken da?
Canton har såret deg og Tanya. Jeg vet at Cleos død plager deg.
Du vet ingenting.
Jeg har også mistet folk. Det er ikke greit.
Canton er ikke ofte i Wander, men de har avtalt et møte i morgen.
Det er hans siste møte før han selger Oryon Project.
Vil du ikke konfrontere mannen som ødela familien din?
Du kan få hevn for datteren din, la rettferdigheten skje.
Det er den muligheten jeg tilbyr deg.
Planen var lagt.
Og så ringte jeg deg, Shell.
– Arthur? – Shelley, Jimmy er død.
Men så endret ting seg.
Det er første gang jeg møter ham.
Luis.
Følg meg.
– Hva skal vi her? – Nå!
Hva gjør du? Jeg visste jeg ikke kunne stole på deg.
– Santiago sa du var død. – Jeg måtte jo lokke deg hit.
Du mistet fokus for lenge siden, Victor, og jeg er trett.
Hva gjør du?
Vil du ha unnskyldningen din? Nå har du sjansen.
Victor Canton, møt Arthur Bretnik.
Gjør det, Arthur. Han drepte datteren din.
Tror du dette er slutt bare fordi du dreper meg?
De vil du skal skyte meg. Hvis du skyter, vinner de.
Jeg vil bare høre deg si det. Si det!
Dette er større enn oss.
Du skulle vært alene. Jeg kjørte ikke bilen.
Si det!
Det er greit, Arthur.
Slipp pistolen. Jeg ordner dette.
Gå bort på kontoret og tørk fingeravtrykk av PC–en.
Det er gjort.
Gi oss et øyeblikk.
Dette er psykofarmaka. De kan fremkalle angst –
– og forfølgelsesvanvidd. Hvor lenge har du blandet dem?
De manipulerte dere. Dere vet ikke hvilken makt de menneskene har.
De har forbindelser overalt, kanskje her også.
Jeg kom både som advokat og venn. Er det noe jeg bør vite?
Vil du ha bevis? Jeg har en sånn chip i meg!
De satte en chip i meg etter ulykken. Er du en av dem?
Jeg tror du er syk igjen.
Dere må sjekke adressene.
Det har vi gjort. De dro hjem til Elena.
Huset sto tomt. Eieren var død, og banken hadde overtatt det.
Likhuset der du sier du så likene har stått ubrukt i årevis.
– Vi har funnet bilen din. – Hva mener du?
– Har dere funnet bilen min? – Ja.
Fint. Der ligger alle filene og adressene jeg ikke husker.
– Vi fant noe i bilen. – Hva fant dere?
Jimmy.
Han var halshogd.
Var det meg?
Hei.
God morgen.
Du leser alltid sånne greier. Står det noe spennende?
SPOR FRA URTIDEN
Vi er bare systemets marionetter.
Arthur Bretnik, husets egen konspirasjonsteoretiker.
Jeg liker fly.
– Hvordan går det, Arthur? – Jimmy.
Jeg visste det ... Jeg visste det.
Jeg holder ord. Tanya skal ikke mangle noe.
Det kan du være trygg på.
– Hvem var den døde i bagasjerommet? – Spiller det egentlig noen rolle?
Sa Canton at de skulle ta familien min? Jeg må vite det.
– Du fortjente hevn. – Ja eller nei. Si det!
– Ja, Arthur, han gjorde det. – Det skyldte vi deg.
Hvorfor meg?
Alle sammensvergelser trenger en syndebukk.
Da Filipe og Zoe flyktet, –
– ble Wander og Canton en belastning.
Vi ble nødt til å rydde opp.
Vi visste at hvis vi ga deg nok spor ...
... dyttet deg i riktig retning ...
... ville en i din mentale tilstand nok få puslespillet til å gå opp.
Prøver noen å avsløre hva som skjer i Wander, –
– kan vi henge det på deg.
En sinnsforvirret mann.
Hvem er dere?
Du sa det selv, Arthur. Det gjelder å bevare et fast grep.
Innvandring, fengsling, grensekontroll.
Det er noe vi alle er opptatt av.
En brikke i et spill, en syndebukk eller et lik.
To av tre er ikke så verst, hva, Jimmy?
Du er et godt menneske, Arthur.
En taus kriger.
Okay, Junctioneers.
La oss snakke om tillit. Hvem kan du stole på?
Kan du stole på den som sitter ved siden av deg?
Hva vet du egentlig om personen? Se på ansiktet.
Han eller hun ser ut til å ha et snev av moral.
Men har de det?
Jeg er sterk. Jeg er beskyttet.
Neste gang du hører om et mord eller en ulykke, –
– skal du se på personen som er innblandet, og spørre deg selv:
"Om han kom gående nedover gata, ville du da trodd –
– at han var i stand til noe sånt?
Se på personen ved siden av deg. Se veldig godt.
Se inn i øynene, inn i sjelen.
Spør deg selv: "Er han i stand til det? Er jeg?"
Er du klar til tur? Arthur?
Gransk deres sjel, venner. Dere vet ikke hva dere finner.
Lukk opp.
Atlas Major fra Thought Junction. Vi snakkes neste uke.
Hei, Shell.
Jeg har ikke vært helt ærlig om hva jeg jobber med i Wander.
Jeg ble engasjert for å etterforske et mord.
Jeg ville bare finne sannheten.
Jeg vet ikke hvorfor, men for første gang på lenge har jeg håp.
La oss se hvordan det går.
Subtitles by sub.Trader subscene.com
Oversettelse: Tron Furu Scandinavian Text Service