Hei. Du hørerpå kommentarsporet
på filmen vi var så heldige å få lage, Mulan.
Jeg heter Pam Coats, ogjeg varprodusent på filmen.
Ogjeg fikk muligheten til åjobbe med to flinke regissørerpå prosjektet.
Jeg er Barry Cook, en av medregissørene.
Ogjeg er Tony Bancroft, den andre medregissøren.
Dette er en av yndlingsdelene mine i filmen, at vi begynner slik.
Det var et enkelt maleri som Hans Bacher laget,
et slags akvarell på rispapir.
Men å få det animert,
jeg tror JeffDutton var geniet bak det.
Som kunstnerisk koordinator fant han en måte å vise linjene
gjennom en serie kompliserte masker,
så det så ut som det ble malt på,
og så laget han et blødningssystem,
så man fikk følelse av at det blødde inn i rispapiret.
Vi tok en research-tur til Kina, ogjeg husker første dagen
da vi fikk dra til den kinesiske muren.
Det var en nydelig dag, og det var flagg overalt.
Det ga inspirasjon til det klippet, for vi satt på muren
og hørte Iyden av flaggene.
- Flagg som flagret høyt i fjellene. - Vi filmet mye.
Den kinesiske muren er stor nok til seks hester i bredden.
Det er veldig fint.
Var det falkerpå noen av flaggene?
Det var fugler.
Husker dere hvor mange ganger vi snakket om åpningssekvensen?
Vi gikk frem og tilbake mange ganger
om hvor mye av skurken, Shan-Yu,
vi ville vise i første klipp.
Lenge så man ikke engang fjeset hans.
Vi holdt ham mørk og mystisk.
Denne fyren skal til å gjøre noe vi ble inspirert til
med researchen vår.
Tårnene var langt unna hverandre på Den kinesiske muren,
og de pleide faktisk å tenne signalbål i tårnene
for å la folk få vite hva som sto på, og det inspirerte denne sekvensen.
Nå vet hele Kina at dere er her.
Vi hadde forskjellige versjoner
hvor vi viste Shan-Yus tropper
på andre siden av veggen,
men vi besluttet at det var mer mystisk
å introdusere bare Shan-Yu som leder av trusselen,
og så vise antallet hunere han har senere, som en overraskelse
i snøskredsekvensen. Det gjorde inntrykk, trorjeg.
Shan-Yu leder dem.
Vi slår en forsvarsring rundt palasset.
Nei.
Dette er sekvensen der du møter Chi Fu.
Chi Fu.
Ja, Deres høyhet?
Vi hadde mye moro med Chi Fu,
for vi kunne presse ham inn i en komisk, tegnefilmaktig form.
...men jeg tror mine tropper kan stoppe ham.
Pat Morita er keiseren. Han var morsom åjobbe med.
Og James Shigeta spilte generalen.
Det var morsomt at vi hadde tojapanske skuespillere
til å spille Kinas ledere.
"Elegant. Høflig."
I denne sekvensen, presentasjonen av Mulan,
slet vi lenge med
å finne ut hvordan vi skulle introdusere henne.
Men som alltid reddet Chris Sanders oss.
Chris Sanders er sjefen for historien, og han visste hvem hun var
og definerte personligheten hennes,
for om du ikke forelsker deg i denne figuren,
fungerer ikke historien.
Og han traffperfekt med hennes merkelige egenskaper.
Han er ganske merkelig selv.
Ga ikke Chris hunden navnet Lillebror?
- Jeg tror det. - Det elsket vi.
Faktisk laget han ikke bare figurdesignet for Lillebror...
Vi elsket tegningen han laget til det i storyboardene.
Vi brukte det som det ferdige designet.
Han har også stemmen til Lillebror.
Han gjorde en morsom bjeffing nede i gangen,
og vi sa: "Det er så morsomt at vi må ha det med."
Og det er fortsatt morsomt.
Vi slet med denne sekvensen også,
med hvor mye humor vi skulle bruke.
Jeg elsker dette. Det er favoritten min.
Men han er der inne og ber til forfedrene sine.
Vi ville ha litt humor der,
men vi ville ikke gå over grensen.
Tone var noe vi alltid slet med,
fordi det er en komedie, en actionfilm,
et drama.
Det er mange elementer, mange uttrykk,
og hvor man skal lette stemningen med en vits,
var noe vi hele tida slet med å balansere.
Og gjennom hele filmen hadde vi et behov for komikk
etter visse dramatiske deler.
Vi gikk mellom en veldig dramatisk og alvorlig del,
og så ble det lettere.
Er datteren din kommet, Fa Li?
Ekteskapsmekleren liker ikke å vente.
At hun er sen akkurat i dag... Jeg skulle bedt forfedrene om hell.
Skulle de bringe hell?
Joe Grant kjempet for sirissfiguren.
De er et symbol på hell.
Vi kjøpte sirissbur mens vi var i Kina.
Og Joe laget de første tegningene
og foreslo at vi skulle sette inn en siriss.
Og gjennom hele produksjonen kom vi påjobb,
spesielt under utviklingen, og vi fant alltid en tegning
av Cri-Kee som Joe hadde stukket under døra.
Joe Grant er en av de eldste animatørene og kunstnerne
som fortsattjobberpå Disney Studios. Hanjobbet først på Snehvit.
Han var figurdesignerpå den filmen,
og designet den gamle heksa.
Så han gikk fra å designe heksa i Snehvit
til Cri-Kee i Mulan.
Han er en veldig talentfull og sjarmerende fyr.
Ja, verre harjeg sett
Her forvandles selv de verste
til en silkerosett
Hensikten med denne sangsekvensen
var å sette opp normen som Mulan prøver å passe inn i.
Dette viser samfunnet
og hva de forventer av en kvinne i den tiden.
...hva er dette?
Vent. Hva sto det på hånden hennes?
- Husker dere? - Det var...
Var det det hun skrev i begynnelsen?
Det varprinsippene bak å være en god kone eller en god datter.
Ja.
Det er som en husmorskole.
Ting som ville hengt på veggen på en husmorskole.
Laget ikke David Wang, somjobbet på Mulan
i bakgrunnsavdelingen i Florida,
en oversettelse for oss?
David eller Chen-Yi.
David Wang var faktisk Iærer i Beijing. Var det Beijing?
Og Chen-Yi Chang er fra Taiwan.
De hjalp mye med oversettelsene
og kulturell research, slike ting.
Chen-Yi er så allsidig. Fenomenal.
Mange av figurdesignene er basert på hans arbeid.
Etter hvert ga vi ham tittel som figurdesignerpå filmen,
men han var mye mer enn det.
- Han gjorde mye. - Han gjorde alt.
Design til tempelet...
Undersøkte nøyaktigheten til kostymedesignet.
Hvilket dynasti kostymene ville vært i,
så det var så nøyaktig som mulig.
Og vi baserte filmens utseende på T'ang-dynastiet,
som sannsynligvis ville vært den nærmeste tidsperioden
til da Mulan levde.
Tilsynelatende, ja.
Det nærmeste som hadde en egen stil og arkitektur.
Mange serpå arkitekturen i filmen,
og det minner omjapansk arkitektur,
men det kinesiske påvirket utseendet til takene og så videre.
Du ser arkitekturen bedre i Keiserbyen,
men det er veldig påvirket av design i T'ang-dynastiet,
og spesielt palasset i Kina på den tiden.
David Wang laget den kinesiske linjetegningen
av Den kinesiske muren som åpner filmen.
Og han studerte det.
Det er en ekte kunstform i seg selv å prøve å fange linjene,
elegansen og skjønnheten.
Han gjorde mye av den kinesiske kalligrafien
gjennom hele filmen.
Når du ser kinesiske bokstaver,
betyr det vanligvis noe.
Noen ganger komisk, noen ganger ikke.
Gjør oss stolte over deg
Fa Mulan!
- Her! - Snakker uten tillatelse.
Hvem har spyttet i bønnekremen hennes?
Mulan må gjennom prøver,
og dette var en, hos ekteskapsarrangøren.
Hun måtte klare det, og det er ikke helt tro mot kinesisk historie
at de måtte gjøre dette, men vi følte det var best for historien
å vise at hun feilet.
Og det var en måte å vise at hun gjerne ville
gjøre faren sin stolt på, ved å klare prøven,
at hun til og medjukser og skriver notater og greier.
Det viser hvor viktig det er for henne.
Og når hun feiler, har det mer betydning.
Tenk før du snakker...
Handler! Det skjenker deg heder og ære.
Det kommer en scene snart...
Sidenjeg var animatør hos Disney i årevis,
villejeg animere litt for filmen.
Såjeg animerte denne scenen hos ekteskapsmekleren
når Cri-Kee faller ned i blusen hennes.
Det var moro,
for det er ekteskapsmekleren ogjeg likte designet.
Hvor lenge tok scenen deg? Fire måneder?
- Kanskje. - Gjør dere klare til den.
Kanskje det var fire måneder. To uker, fire måneder, en av dem.
Men det var morsomt, og det minnet meg
om moroa ved å kunne Iåse rommet og ikke sitte på møte,
og tegne, som kunstnere alltid vil.
...få den tilbake et øyeblikk?
Et øyeblikk.
Der. Den neste.
Der er den. Dette er scenen min.
- Det er Cri-Kee der. - Borte. Ferdig.
Ikke blunk. Det er over.
Dette er et fast innslag i komikk,
å ydmyke autoritetspersoner.
Charlie Chaplin gjorde slikt hele tiden.
- Det er alltid moro å se. - Og Barry elsker Charlie Chaplin.
Jeg er en stor fan.
Det er noen morsomme ting her.
Vi tenktejo verre ekteskapsmekleren så ut på slutten av scenen,
jo mer vanære på Mulans skuldre.
Er det pudding som kommer ut av øynene hennes?
- Hva er det? - Hun har olje i øynene.
- Oljesøl. - Som en fiasko av en bursdagskake.
Noe komisk kommer med i noe
veldig følelsesladd og dramatisk her,
- og det var den tonen vi ville ha. - Dette er et av mine favorittklipp.
- Mark Henns animasjon. - Animasjonen er nydelig.
Vi kommer til Mulans Reflection-sang snart.
Det var den første sangen som ble skrevet til filmen
av Matthew Wilder og David Zippel.
Sangene i en musikal
blir som teltstenger som holder historien sammen,
og som alt bygges på.
Det var viktig første gang vi hørte den,
at den var troverdig og satte tonen for hvem hun er...
- Og hva hun ville. - Og hva hun ville.
Og tradisjonelt er dette heltinnens "jeg vil" -sang,
men Mulan vil ikke mer enn å få være seg selv.
Det var det vi alltid slet med i denne sangen.
Lyrisk sett, hva sa hun?
Vi lekte mye med teksten.
Hun ville ha to ting:
Hun ville være seg selv og gjøre faren sin stolt.
Og det kom inn. Vi slet lenge med det.
- Ja. - Å få det til.
Men da vi hørte den for første gang i et lite musikkrom
i filmanimasjonsbygningen i Burbank, for årevis siden,
slo den oss med den utrolig
lidenskapelige og emosjonelle følelsen til sangen.
I det øyeblikket visste vi at vi hadde noe spesielt.
Det er en slags todelt symbolisme der,
yin og yang, nesten, men hun slites mellom to ting.
Hvilken?
Hvem erjeg? Erjeg den de viljeg skal være?
Eller erjeg noen andre somjeg vetjeg sannsynligvis er?
Det er et flott bilde, og ikoniske øyeblikk som det
er det som gir seeren forståelse for dilemmaet hennes
uten mange ord.
Sekvensen som kommer, denne utvekslingen,
da den begynte i filmen,
gikk de hjem fra byen.
- Ja. - Hun og faren kom fra byen.
Opprinnelig sto det melding i byen om at krigen ville bryte ut,
og han plukket en blomst fra treet.
Det resonnerte sånn da Chris Sanders gjorde det,
så det fant til slutt sitt rette sted i filmen,
men scenen endret ikke innholdet noe særlig.
Det var den eneste scenen vi sparte på.
Vi flyttet den bare til hagen.
I denne scenen gjorde vi noe morsomt.
Litt mer Mulan-trivia fra bak kulissene:
Når Chi Fu roper navnene på de som skal tjene,
er det faktisk navn på medlemmer av staben
eller kunstnere somjobbet med filmen.
- Du hører... - Hsiao og...
- Chang. - Chang, Chen-Yi Chang,
og Rita Hsiao, som var skribent.
...tjene i den keiserlige hæren.
Familien Hsiao!
Familien Yi!
Jeg tjener keiseren i min fars sted.
- Familien Fa! - Nei!
Angående skuespillvalget.
Jeg husker møtet da vi snakket om
å få faren, som er en eldre mann... Det var vanskelig.
Vi snakket mye om faren,
for vi trengte at publikum
trodde faren var for svak til å dra i krigen.
Om det føltes som om han kunne dra i krigen,
var vi redd publikum aldri ville tilgi ham
for at han ikke dro etter datteren.
Vi slet mye med handikappet hans, og hvor gammel han var,
for vi ville ikke at han skulle være så svak
at du trodde han kunne dø hvert øyeblikk.
Men det øyeblikket han gir stokken til kona si,
og verdigheten det gir ham,
var en av favorittingene mine ved hele sekvensen.
Og bildet av de tre kvinnene.
Det er vanskelig å animere halting eller et handikapp bra.
Det er lett for at det ser ut som du ikke hadde nok tegninger,
eller at det ikke ble animert bra, og det ser ut som en feil.
Det er noe jeg mener Mark Henn, som ledende animatør for faren,
ga til figuren, for det føltes som faktisk halting,
som er veldig vanskelig å animere.
Vi må rose Tom Schumacher
for at han foreslo å vise den offentlige siden av Fa Zhou, faren,
hans ansikt i offentligheten.
At han ikke trengte stokken for å gå, at han var sterk.
Det bygget også på tanken om stoltheten hans,
som er det scenen handler om.
Han er så stolt at han er villig...
Og så solgt til en tanke om ære
- at han er villig til å ofre livet for det. - Livet hans, ja.
Og Mulan mener det er det dummeste hun har hørt.
Og hun sier det der, som er ganske freidig.
Mulan er...
Det er et godt poeng, Barry, for ære er et element i...
Du hører ordet "ære" gjennom hele filmen.
Amerikanske publikum
har ikke helt den samme forståelsen,
og vi oppdras ikke med samme følelse av ære
som kineserne var og er.
Vi måtte få det fram,
for mye av det hun gjorde, var avhengig av det.
Amerikanske publikum mener
hun gjør det fordi hun er glad i faren sin.
Men mer enn det ville vi vise at det var for å gjøre ære på faren sin,
for å gjøre ære på familien og forfedrene sine.
Og når hun kommer tilbake og viser æresbevisningene
som hun fikk fra keiseren til faren sin,
at det betød noe, for de var fysiske æresbevisninger.
Det var en av de første sekvensene
vi godkjente til produksjon, og animerte,
scenene der Mulan sitterpå statuen av Den store steindragen.
Den ble storyboardet perfekt av Dean DeBlois,
en av kunstnerne våre.
Han endte med å bli den andre føreren i historien,
men denne sekvensen ble godkjent med en gang.
- Den var så bra. - Sekvensen hadde en stor historie.
Jeg hadde laget noen småbilder.
Chen-Yi Chang storyboardet en hel versjon en gang,
og så fikk Dean det i havn.
Det er en pantomimesekvens,
så de visuelle ikonene her er viktige.
Og en av tingene som Dean tilførte storyboardene, var
at hver gang du ser henne i aksjon
eller gjør noe i denne scenen, tar valg,
ser du et ansikt som serpå henne.
Vi klipper alltid til et ansikt, om det er et drageansikt...
Og i nesten alle scener og nye steder
er det et ansikt som serpå henne.
De fjesene representerte forfedrene.
Det er en følelse at hun blir iakttatt,
at forfedrene vet hva hun gjør,
- at hun bryter familiereglene. - Det var et stort bidrag.
Vi bruker det nå, her med bestemor,
for hun representerer familiens åndelige side.
Hun er nærmest til å bli en forfader.
Så hun kan kommunisere litt med dem, eller de gjennom henne.
Hun har en åndelig tilknytning,
og vet øyeblikkelig at noe er galt.
Jeg ville snakke mer om...
"Mulans beslutning" kaller vi denne sekvensen.
Vi fant ut, og du vil se det når du serpå sekvensen
der Mulan bestemmer seg for å ta farens plass,
at hun står og serpå dem i senga
og legger en blomst på nattbordet.
Mange vestlige publikum ville ha mer enn det.
- De ville ha... - Et kyss.
...eller en klem eller noe, og det er ikke en kulturell ting.
Vi fikk tilbakemeldinger i begynnelsen om
at det var kaldt, og folk lurte på hvorfor det ikke skjedde.
Fordi hun er kinesisk, ville hun ikke gjort det.
Hun gjorde ære på faren sin og viste ham respekt,
men hun trengte ikke nødvendigvis å kysse ham farvel.
Mark Henn klarte det med bare et blikk for Mulan.
Det er lettere for en skuespiller i en realfilm å fange nyansene.
Men å kunne gjøre det han gjorde her i animasjon, er ganske utrolig.
Jeg vet ikke om folk innser nivået av talent og evner
som trengs for å lage et slikt øyeblikk.
Jeg lever!
Hvilken dødelig trenger min beskyttelse?
- Bare si fra! - Mushu...
Her ser vi Mushu for første gang,
som er animert av tvillingen min, Tom Bancroft.
En artig figur åjobbe med.
Mamma sa hun alltid har vært mest stolt av ham.
Og hvorfor ikke? Det er bra saker.
Det er god animasjon. Du har rett, mamma.
Dere vet dyrene han pekerpå på toppen av tempelet?
- Er de ikke stjernetegn? - Jo.
Det er kinesiske stjernebilder.
Kinesiske stjernesymbol.
Jeg er en hund.
Og den glødende kinesiske kalligrafien,
mer Mulan-trivia,
er navn på kunstnere somjobbet med filmen.
Skribentene, Eugenia Bostwick-Singer og mannen hennes, Raymond,
skrev sammen, og hadde stemmene til disse to forfedrene.
De har skuespillerbakgrunn også.
Alle har sikkert sett Raymond. Han har alltid spilt noens tannlege.
Denne figuren hadde jeg stemmen til, American Gothic-tingen.
Alle kan ikke bli akupunktører.
Da vi gikk inn i historien i denne sekvensen,
ville vi være forsiktige,
for vi ville ikke fornærme noen.
Mange kinesere tilber forfedrene sine,
så vi ville balansere det de gjorde med humor.
Vi måtte omgi Mushu med humor,
ellers ville han stikke seg ut.
Denne tidsepoken som vi...
På Mulans tid, da diktet ble skrevet,
hadde ikke buddhisme kommet fra India til Kina.
Den eneste religionen var ærbødighet
og tilbedelse av forfedrene.
Og Konfucius' tanker,
og det er ikke akkurat religiøst,
men det kom inn, og det var i den tiden også.
Faktisk er diktet basert på de fem grunnsetningene
i Konfucius' filosofi eller Iære.
Vekk Steindraken!
- Der! - Det var scenen min!
Så dere? Var det ikke morsomt? Dette er en scenejeg animerte.
Tom var grei nok til å lage en Mushu-scenejeg virkelig ville ha.
Jeg elsker komiske figurer, så det var veldig morsomt.
Han gikk over alle tegningene, for han likte dem ikke.
Han likte å gjøre det.
Til denne dag lar han meg ikke tegne Mushu.
Takk, Tom.
Eddie Murphy var fenomenal åjobbe med på dette.
Vi forventet mye improvisasjon under innspillingen,
men vi fant ut at i stedet
gjorde han mye hjemmelekser og forberedte seg ut fra manus,
men forberedte også ideer og prøvde nye ting.
Det var flott å kunnejobbe med ham.
Jeg tror han var den raskeste til å spille inn,
for han gjorde hjemmeleksene, og hadde
to, tre, eller fire måter å prøve det på.
Vi kunne gå inn, spille inn og bli ferdig raskt.
Mye energi.
Når du finner stemmer, er det det du serpå,
energien som figuren har.
- Ikke nødvendigvis fart, men liv... - Forskjellige stemmemønster.
For du må glemme fysikaliteten deres.
Hver gang vi så Eddie, jobbet han med en ny film,
- så han så annerledes ut. - Ny sveis.
Eller bukkeskjegg. En gang da vi spilte inn i Florida, var han flintskallet.
Hanjobbet på Holy Man da.
Det var artig å se ham slik.
Vi ertet ham så mye som mulig.
Jeg synes Tom gjorde en flottjobb med å fange Eddies egenskaper,
uten å faktisk se ut som Eddie.
Etter dette tullet
må hun minst få medalje, skal jeg greie meg ut av denne knipen.
- Dette klippet gjorde vi 30 ganger. - Igjen og igjen.
Minst 30 ganger.
Mushu måtte være motivert til å bli med Mulan,
men vi ville at han skulle være motivert av egoisme,
så han hjelper henne ikke først. Han gjør det bra for seg selv.
Så når han kommer tilbake til tempelet, vil forfedrene være imponert,
og han blir forfremmet.
Hvem er en taper da, du eller jeg?
Vi snakket om tonen tidligere.
Det fine med Shan-Yu-sekvensene
er at det girpublikum en følelse av en kommende undergang.
Og helt fra begynnelsen av filmen lurer du.
Vi begynner med den store verden, Kina, og det er et problem.
Shan-Yu kommer, og han har et vendetta mot keiseren.
Vi vet ikke hvorfor enda.
Og så klipper vi til... Keiseren sier til og med
- at mannen som kan... - Et riskorn.
- Det var en flott tale. - Jeg skrev den replikken.
- Den eneste replikkenjeg skrev. - Jeg elsker den også.
"Ett riskorn kan tippe vektskålen,
"men én mann kan bety forskjellen mellom seier og nederlag."
Keiseren snakket om noe annet,
men symbolsk sett snakket han om Mulan.
Så når vi klipper til Mulan, ser vi at, selv om hun ikke er mann,
representerer hun den ene mannen. Det er en fin dynamikk i denne filmen.
Du får en følelse av at hver gang vi klipper tilbake til den onde Shan-Yu,
er det en del av en større historie.
Du lurer alltid på hvordan lille Mulan
skal påvirke utfallet i den større historien.
Og til slutt gjør hun det.
Jeg foretrekker kvinnen Mulan.
- Hun er enjente, Pam. Hun er 16. - Hun er ikke kvinne enda.
På slutten er hun kvinne. Men hun begynner somjente.
Hun modner, ikke fysisk sett, men som person.
Det er veldig mannlig og tøft.
Vi snakket ikke om Khan. Khan er hesten.
Khan er fra et klassisk T'ang-dynasti-design.
De bittesmå beina og den definerte mulen.
Ja, lang mule. Det er nært Chen-Yis opprinnelige design.
Nydelig arbeid.
Mulan, din reptile frelse er her.
Jeg er blitt sendt av dine forfedre...
Cri-Kee lager skyggefigurer.
Vi burde snakke om hele sekvensen,
og historien bak Mushus sang.
Vi tenkte vi skulle ha en sang her,
og vi skrev en sang eller to.
Vi skrev tre sanger. Vi skrev dem ikke.
- Nei. - Matthew og David skrev dem.
I våre tanker, helt fra begynnelsen,
tenkte vi dette skulle være en sangsekvens,
der vi kunne høre om Mushu gjennom en sang.
Og de skrev noen gode sanger.
Og hver gang vi gjorde det, senket det farten i filmen.
- Ja. - Ja.
Om du ga det nok tid til å være en ekte sang,
- stoppet det filmen. - Ja.
Jeg gjør ikke den tungegreia.
Det funket ikke for historien.
Det var vanskelig for Matthew og David,
for de skrev så mange sanger her.
Om jeg var i ekte størrelse, ville kua di dø av skrekk.
Det er en av tingene vi snakket om.
Når du begynner å forstå filmen,
får den sitt eget liv og sier fra om hva den trenger.
Vi hadde visninger med sangen,
og det var det første som viste seg. Filmen sa:
- "Jeg hører ikke til her. Ta meg ut." - Som å støte ut et transplantert organ.
Det passet ikke.
Det var en følelsesladd ting, som filmskapere.
Du kommer så inn i det at det ikke føles rett.
Så det var et primitivt valg.
Men vi fikk frem tanken.
Mushu sier: "Du har et problem, ogjeg skal hjelpe."
Han selger seg selv til Mulan.
Skuldrene bakover, brystet ut, føttene spredt, hodet opp, og...
Denne sekvensen var en av de første vi produserte.
Og når du begynnerpå en film, må hjulene smøres.
Vi satte denne inn tidlig,
før vi hadde alle figurene til historien,
så vi gjorde om på mye av denne sekvensen.
- Jeg fikk den tatoveringen etterpå. - Gjorde du?
Vondt var det også.
- Hvor er den? - På brystet mitt.
I stedet for hår.
Hva glor du på?
Slå ham, det er sånn menn hilser.
Vi diskuterte mye frem og tilbake
om hvor mye Ming-Na Wen, som hadde stemmen til Mulan,
skulle endre stemmen sin
da hun gikk fra å være mann til å være kvinne.
Vi lekte med det. Hun begynte lavt,
men å holde det lavt i resten av filmen føltes unaturlig.
Så hun begynte lavt ogjukset seg tilbake i sitt vanlige stemmeleie.
- Denne sekvensen... - Hun gjorde en flottjobb.
Vi så henne i The Joy Luck Club og forelsket oss i henne.
Hun har fortellerstemmen i begynnelsen av den filmen.
En nydelig prestasjon.
Det sier mye om en skuespiller,
for selv så vakker som Ming-Na er,
kan hun spille en mann bra også.
Det taler i hennes favør.
I scenen der hun bestemmer hva navnet hennes er,
er det en interessant historie.
Vi har en visuell utviklingskunstner
som hjalp til å male bakgrunnene til filmen.
Han heter Sai Ping Lok.
Så navnet hans inspirerte oss til valget
med å kalle henne Ping når hun var mann.
Det er et flott navn. Det er morsomt for oss,
men det er et anstendig navn i Kina.
I denne sekvensen prøver vi å holde igjen til slutten...
Publikum vet ikke at generalen er Shangs far.
- Ikke rart han fikkjobben. - Han var ikke alltid Shangs far.
- Nei. - Vi endret det senere.
Det ga en fin følelsesdynamikk senere
når du ser at generalen er utslettet
med alle de andre troppene, av Shan-Yu.
Det betydde mer for figurene våre på grunn av det forholdet.
Det gjenspeiler Mulans historie og det hun gjorde.
Hun gjorde det for å gjøre ære på faren sin,
for hun er glad i ham.
Og Shang sliter med det samme.
Ja.
Han er virkelig glad i faren sin.
Han er nervøs. Han prøver å gjøre det rette ved å gjøre ham stolt,
og vi likte at det gjenspeilet temaet.
Hærfører for Kinas beste tropper.
Du kunne laget en hel historie om Shang og faren.
En hel historie som film,
og den hadde vært interessant.
Det var noen ganger vanskelig å vite hvor mye den historien skulle brukes.
Utenom det var denne scenen også viktig for oss.
Vijobbet hardt for å få en følelse av hvor de skulle,
og flette historiene sammen.
De snakker mye om strategi og hvor folk er.
Shan-Yu er her, vi skal dit.
Publikum bryr seg ikke. Du forstår det når du følger med
og ser at de skal det, og de drar dit.
Men enda en ting vi gjorde,
som vi Iærte ved å studere David Lean-filmer,
er at vi alltid gikk frem fra venstre til høyre.
Når hovedpersonens historie gikk fremover,
når hun nærmet seg palasset, reiste hun fra venstre til høyre.
Når hun gikk mot historien sin eller bort fra målet,
tok hun et steg tilbake eller gikk fra høyre til venstre på skjermen.
Det er et flott filmverktøy
å bruke til å beholde retningen
og fokuset til filmen på en visuell måte.
...fikse ting, lage mat utendørs...
Dette er enda en flott Mark Henn-scene.
Det er en tidlig scene som han animerte. Veldig morsom.
- Det var en av de første scenene. - Det var en tidlig scene.
Det var en av de første som solgte studioet på ideen også,
tanken på at publikum går med på å late som
hun faktisk er mann.
- At hun greier det. - Eller at hun kan spille rollen.
Det var Ming-Nas prestasjon, Mulans animasjon og figurdesign.
Når vi tegner henne som mann,
har hun sterkere kjevebein og et mer vinklet ansikt.
Når du ser henne tidligere i filmen som kvinne,
har hun et mer avrundet, mer forfullt
eller feminint utseende.
- "Forfullt?" - Formfullt?
For? Som for-full? Fordi kjolen er full foran?
- Er det det du prøver å si? - Ja, han gjorde det med vilje.
Jeg begynnerpå nytt. Hun har en mer feminin, avrundet følelse,
og det er noe du bare kan gjøre i animasjon.
Det er det morsomme med animasjon. Du ser ikke at det skjer.
Det bare... Det er alt.
Et lite triks.
Vi må finpusse de sosiale ferdighetene dine.
Jeg elsker denne scenen. Se så vakkert det er.
Ikke en lett scene å lage. Vijobbet mye med den.
Vi fikk aldri frem tanken bak,
men vi prøvde å vise at hun var utstøtt,
og ble holdt der de hadde grisene, utenfor leiren.
Hun er den laveste av de lave til å begynne med.
Denne scenen er så pen...
Jeg tror ikke vi fikk frem humoren vi ville ha der.
På med klærne.
Frokosten er ferdig.
Du får grøt, og den er glad for å se deg.
Forsvinn! Du gjør en kvalm.
Jeg elsker spøken med fjeset i havregrøten.
Ikke slåss,
unntatt hvis noen av barna vil slåss,
da må du dra til dem.
Når du serpå Mulan i denne sekvensen,
og når hun våkner, ser hun ut som hun akkurat har våknet.
Håret hennes er rotete,
og det var Mark Henns valg.
Sånn skal en tøff kriger se ut. Ut med deg, og gjør meg stolt.
Hva da, "troppene dro nettopp"?
Du glemte sverdet!
Barry Temple var sjefsanimatør for Cri-Kee.
Han gjorde en morsomjobb.
Jeffrey Varab var sjefsanimatør for Chi Fu,
og han fanget det vi så etter her.
Han er en mann du elsker å hate, Chi Fu.
Men du har møtt ham. Alle har møtt ham et sted...
- Du kjenner folk som ham. - I livene våre.
Shan-Yu representerte hele tiden skurken
i det store bildet.
Chi Fu var egentlig hverdagsskurken
som hun måtte takle på et personlig nivå, i den mindre historien.
Han var et viktig redskap i militærleiren.
James Hong hadde stemmen.
Sekvensen der Mulan kikker
og kaster et blikk på Shang uten skjorte...
- Baby. - Vi la det til mot slutten.
Vi hadde vist filmen og fått tilbakemelding.
Faktisk var tilbakemeldingen fra Michael Eisner.
Han ville ha et hint om romantikk,
så vi gikk tilbake og la til sekvensen.
Shang tok allerede av seg skjorta,
fordi han skulle bedrive kampsport.
Men vi la til blikket igjen for å få interesse fra Mulan.
Du har aldri hørt så mange kvinnelige kunstnere
hyle og skrike på grunn av en tegning før.
Du trenger begge to for å nå pilen.
Ruben Aquino var sjefsanimatør for Shang.
Og BD Wong hadde stemmen.
Da vi var i Kina, dro vi til kampsportens fødested.
Shaolin-tempelet.
- I Luoyang. - Og vi så på en demonstrasjon.
Det inspirerte oss til noe av dette.
Vi har langt igjen.
Dette er en flott sang. Den hjelper historien fremover.
Det er ikke en sang bare for sangens skyld. Den forteller en historie.
Du serprogresjonen i sangen.
Ingen liker Mulan. Treergjengen hater henne.
Alle plager henne. Hun er en fiasko,
og så vokser hun seg til.
På slutten av sangen
har treergjengen mer respekt for henne,
og hun har endret det folk synes om henne.
Du ser også en visuell ting
som ble utviklet av kunstnerisk leder Ric Sluiter
og hennes layoutansvarlige, Bob Walker,
somjeg synes ble gjort veldig bra.
Når du ser Shang for første gang,
driver han kampsport med en stav og en kjepp,
og du ser det var animert og laget
slik at når du ser ham,
er han representert i fullt rom,
med mye dybde og perspektiv i scenene.
Det var med vilje. Vi prøver å vise at han eksisterer i et fullt rom,
mens hun eksisterer i et begrenset eller flatt rom.
Så hver gang du ser henne,
plasserte vi henne i områder der hun har mindre perspektiv
og mindre bevegelse og dybde forover og bakover.
Det var en subtil ting vi gjorde da vi utviklet sekvensen.
Og når hun Iykkes,
blir hun mer dimensjonal, kunstnerisk.
Vi burde snakke om Donny Osmond her.
Han synger denne sangen.
Han hadde den første konserten jeg gikk på. Jeg hadde lilla sokker.
- Du var ung og forelsket. - Ja. Ung og forelsket.
Da vi ga rollen til BD Wong, var det et mirakel,
for Donny Osmond passet perfekt
til BD Wongs stemme.
Jeg møtte Donny Osmond på en restaurant i Beverly Hills,
ogjeg fikk spise middag med ham. Jeg skalv.
Jeg var så opprømt over å få møte ham,
og han var et herlig menneske.
- Flott fyr, veldig hyggelig. - Med perfekt stemme.
Han gjorde sangen knallbra.
Det var fint åjobbe med ham. En drøm som gikk i oppfyllelse.
Ogjeg gjorde foreldrene mine glade, forjeg kjente Donny Osmond.
Det var veldig morsomt.
I denne sekvensen, når hun klatrer opp pålen...
Noe vi tenkte mye på med Mulan,
var at vi måtte se på hvordan en kvinne gjør ting.
Mange ganger har ikke kvinner samme fysiske styrke som menn,
så vi ville hun skulle vinne med en kombinasjon
av hennes forbedrede fysiske styrke
og ved å bruke hjernen.
Det er det den ultimate seieren er i sekvensen.
Hun er den som finner ut hvordan hun bruker vektene
for å komme til topps.
Når du ser henne i filmen,
bruker hun både fysisk styrke og mentale evner for å Iykkes.
Du får se de samme stedene som i sangen
når hun har Iykkes, og om du sammenligner dem,
ser du at fargen er mye mer intens.
Jeg synes Anthony Michaels ble voksen som animatør også,
da han animerte at hun klatrer opp pålen.
Han animerte på Mulan.
Chris Williams laget storyboard til den sekvensen.
Chris Williams var mannen som knekket den nøtta for oss.
Hvordan viser du at en figur gjennomgår all treningen
og får frem historien
om at hun er lavest på rangstigen?
Og til slutt er ikke bare alle trent,
men de har respekt for henne.
Hun har blitt den beste av de beste.
Pres Romanillos var sjefsanimatør for Shan-Yu.
- Gjorde bra ting. - Han laget falken også.
Falken. Alex Kupershmidt hjalp også,
for figurklippene med Khan,
Mulans hest, var ikke så krevende.
Vi slet mye med hvor mye materiale vi trengte
av Shan-Yu i filmen.
For Shan-Yu er en ganske overfladisk skurk.
Han vil ha én ting.
Han er stor og slem, og han vil slå keiseren.
Så vi lekte med
hvor mye materiale vi skulle bruke av ham.
Du kan ikke ha en film om crossdressing
uten den obligatoriske baderomsscenen.
Nei.
- Det er det dette er. - På en måte.
Du må få figuren naken på en eller annen måte.
Dette kalte vi "den merkelige innsjøsekvensen" på grunn av det.
Den viserproblemet om
hvordan hun bader med alle disse mennene.
- Du vil ta opp spørsmålet. - Ja.
Å gjøre det morsomt er det beste.
For historiemessig
er det ikke noe som foregår for å fremme plottet,
annet at hun nå er "inne" med gutta.
Undertøyspøken. Vet dere hva? Undertøyspøker får garantert latter.
Spesielt med hjerter. Unger elsker undertøy.
- Sett hjerterpå boksere, så blir de ville. - Komediestandard.
Alt det er, er humor og figurer,
men vi ville gjerne beholde dette,
fordi det er morsomt,
og det hjelper deg til å bry deg om figurene,
- for de bryr seg om hverandre. - Disse folkene.
Det er det som gjør Disney-filmer fine.
Du tar slike valg
bare for at figuren og filmen skal være morsom.
Ling ble spilt av Gedde Watanabe.
Jeg vet vi var ekle mot deg.
Kan vi ikke begynne på nytt?
- Og Chien-Po var... - Jerry Tondo.
Og jeg heter Chien-Po.
Jerry Tondo gjorde en morsomjobb. Han er en søt mann.
Harvey Fierstein har stemmen til Yao.
Og det kan ikke dere jenter gjøre noe med.
Vi slet med å finne ut hva vil ville ha
for stemmen til den figuren i begynnelsen.
Vi slet med å finne ut hvem det skulle være.
Da vi fikk Harvey, falt alt på plass.
Det var flott.
Humoren til figuren som vi trengte.
Og Gedde var morsom.
Han fikk oss til å vri oss av latter med spilloppene sine.
Den andre grunnen til at treergjengen er herlig...
Vi kaller dem treergjengen.
Det de representerer for oss, er ikke bare flotte figurer
som vi kan vise og ha det gøy med,
men en mannlig side av filmen,
og på en økonomisk måte
representerer de hele Kinas hær også.
For vi lager et stort kinesisk hærbilde,
og vi har hverken budsjett eller tid
til å produsere tusenvis av hærer.
Så ofte bruker vi bare kamera for å skape den følelsen.
Vi klipper til dem så du får en følelse
av det hæren tenker
uten å måtte representere og tegne hundre mennesker.
- De har fullført treningen. - De er...
Hva sto det på brettet? Det sto faktisk noe.
Ja. Jeg husker det ikke.
Det skulle være en rapport om hvordan det gikk med troppene,
eller en treningsplan.
Det var noe som gikk igjen med ham.
Han hadde det brettet, og han skrev alltid ned noe.
Han var den typen figur.
- Som en kontorrotte eller noe. - Ja.
Han tar notater når noen gjør en feil.
Tre av!
Kontorrotta som alle elsker å hate.
Denne scenen her er en annen måte å vise den subtile
veksten til Mulans...
- Tiltrekning. - ...tiltrekning til Shang.
Og Mushu sier fra.
"Du flørter med den gutten, hva?"
Hva da?
Du liker ham, hva?
Nei!
Ja. Hun fornekter det.
- Det er ikke bare en elv i Egypt. - Menjeg liker ham likevel.
Det er visst på tide vi tar denne krigen i våre egne hender.
Dette er en fin del for Mushu, for mange ganger
er Disneys støttekarakterer
ikke viktige forplottet.
De driver det ikke framover.
Men detjeg liker med Mushu og Cri-Kee,
er at dette er deres øyeblikk
som endrer historiens kurs.
Når de forfalsker beskjeden
får de Mulan og troppene...
- Til fronten. - ...til fronten.
Det var et flott plottøyeblikk
som vi kunne bruke på komisk måte
i stedet for å finne en annen, kjedelig måte.
Skriveideen varAlex Kupershmidts.
Før vi animerer en sekvens,
har vi det vi kaller en turnover,
der vi gir sekvensen til layoutkunstnere
og inviterer de involverte,
- redigereren og... - Sjefsanimatørene.
Alt er storyboardet og godkjent forproduksjon,
og vi er klare, men vi vil være åpne for ideer.
Og da kom Alex på ideen med sirissen som skrev.
Og det er morsomt. Det funket så bra.
Pandaspøken, det måjeg si... Hvem laget pandaspøken?
- John Sanford. - Johnnie.
Da vi storyboardet pandaspøken, syntes vi den var hysterisk.
Og Tom Schumacher likte det ikke.
Han prøvde hele tiden å ta den ut.
- Absolutt. - Barry og Tony sa:
"Vær så snill å ta den med på visning. Det blir morsomt."
Vi kjempet lenge for å beholde pandaspøken.
Og til slutt sa Tom Schumacher seg
endelig enig i at det var en morsom spøk,
og vi fikk beholde den.
Enda et eksempel der vi bruker en kontorarbeider som stemme.
John Sanford, som laget storyboard til det, gjorde også scratchen til Chi Fu,
så når Chi Fu skriker som en dame, prøvde vi mange ting.
Vi hadde faktisk en dame som skrek der,
og det var ikke like morsomt som John som skriker som en dame.
Ingen kan skrike som en dame som John Sanford.
Denne sekvensen hvor Ling viser Mulan
ekvivalenten til en nakenkalender.
Broose Johnson animerte litt av overgangsmaterialet.
Han fikk den stilen vi hadde i åpningen av filmen,
akvarell på rispapir.
Stilistisk sett gikk vi bort fra
resten av filmen.
Men det var det de drømte om, og spesielt for Chien-Po,
hans ønske for livet
og det han ville få ut av opplevelsen.
Men det er morsomt å gjøre det også.
Det er forfriskende forpublikum å se den andre siden,
eller visuelt, en annen stil for filmen som holder det interessant.
Den mest berømte scenen av den typen er de rosa elefantene
i paraden i Dumbo.
- Men dette var vår måte... - Et lite fantasiøyeblikk.
Et artig øyeblikk og en annen stil.
Den ble faktisk animert av Broose Johnson og Aaron Blaise.
Sangen A Girl Worth Fighting For,
dens tematikk er at du ser, eller hører
at treergjengen snakker om hva de vil ha i en kvinne.
Og Mulans styrker og evner er ikke det de beskriver,
så det skaper en interessant dynamikk.
Og til slutt, når de innser at Mulan er kvinne,
respekterer de og er glad i henne,
selv om hun ikke har egenskapene
de synger om her.
De er mannssjåvinister, egentlig,
som synger om hva de mener en kvinne bør være.
Visningene på studioet var tøffe.
Vi fikk tilbakemeldinger om hvorpolitisk ukorrekt sangen var.
Som var tanken bak.
Vi var glade for å få den tilbakemeldingen,
for det er meningen.
Det ser ille ut med dette kvinnesynet,
for det er effekten Mulan harpå dem.
Til slutt endrer hun deres perspektiv
om hva en kvinne er i dette samfunnet.
Og den raske endringen fra en gladsang,
til å stå overfor krigens ødeleggelser.
Det var vanskelig å håndtere dette.
Vi ville ikke vise masse lik.
Senere har vi et klipp der vi ser
hæren mens vi ser over åsen der,
men vi ville vise ødeleggelsen uten å vise for mye død.
Men representert av dukken Mulan finner
i et hus der enjente...
Jeg vet ikke hvor mye publikum forstår av tilknytningen,
men hun ser seg selv som den lillejenta
som dukken tilhører.
På dette tidspunktet snakket vi litt.
"Må vi se tilbake til faren?"
I våre tanker, relatert til...
Da han tok dukken, tenkte hun på hjemmet sitt.
Jeg vet ikke om det kom frem.
Ja, ogjeg mener at her
minner døden til Shangs far Mulan
- henne på at... - Ja.
Vi ville vise reaksjonen hennes på Shangs sorg,
så det ville vise tilbake...
- Det tar oss med hjem. - ...til faren hennes.
Vi tok beslutningen, og diskuterte frem og tilbake
om vi skulle klippe til hjemmet hennes eller ikke.
Vi bestemte oss for å ikke gjøre det,
for vi var redde for at faren skulle være så svak
at det ikke var underholdende,
eller at folk ville bli sinte fordi faren ikke dro etter Mulan.
Scenen der kameraet går over åsen,
og du ser at generalen
og alle troppene er utslettet av Shan-Yu,
vi ser det med Shang mens han går opp på åsen også.
Scenen, bakgrunnen, ble malt på tre måter.
Angående det Barry sa,
studioet var bekymret
for hvor mye gørr vi skulle vise, så vi hadde small, medium og large.
- Small var vanskelig... - Antallet lik.
Det var basert på antallet lik.
Small viste veldig få lik.
Det var mest rusk, men det var for forvirrende.
Når du ikke viser død,
viser det ikke alvoret.
Så vi kjempet for litt mer, ogjeg tror vi landet på medium,
for large var kanskje litt for grusomt.
Jeg kjempet for ideen om at det begynte å snø.
Vi skulle inn i en sekvens med snø,
så sånn sett var det praktisk.
Men det var noe beroligende og helende
ved den fallende snøen som funket bra emosjonelt sett.
Etter vi nevnte hvor viktig det var med komikk
etter en alvorlig sekvens...
Der er den. Det er enda en ting.
Tempoet i historien er en viktig faktor
når du går fra en sakte, trist sekvens nå,
bortsett fra at vi begynner med komikk,
men plutselig blir alt hyperaktivt.
For å lage denne sekvensen, hadde vi en stor modell.
Dean bygget den.
- Dean DeBlois, historiekunstneren. - Han bygget modellen.
- 1,2 ganger 1,5 meter? - Ja.
Og sikkert 1,5 meter dyp. Hele greia er av gips.
Igjen, Dean DeBlois, en av lederne i historieavdelingen,
for han måtte finne ut hva som skjedde, hvor alle var,
så han kunne få rett effekt på historienivå.
Det var koreografien på hvor de Iøper,
hvor de skal,
når kommer Shan-Yu, hvor skal de reise.
Det var effektivt til det.
For det er mye å holde styrpå, og Cri-Kee er vanskelig,
for han er så liten, og plassen er så stor
at det er mye arbeid å holde styrpå alle.
Vi brukte David Tidgwell og effektavdelingens datapiler
for å skape dybde i denne sekvensen.
Du får se at vi bruker det bra.
Når det kommer mot kamera, gir det mye dybde.
Mye av bakgrunnen ville sett flat ut ellers.
Det erpilene som gir dybde til scenene.
David Tidgwell er leder for effektavdelingen.
Det er dataanimerte flagg også. Alt blåser i bakgrunnen.
Dette er et fint sted å nevne Eric Guaglione,
som er leder for dataanimasjon. Han hjalp oss med hunerangrepet.
Sandra Groeneveld modellerte, opprinnelig i leire,
noen av hestene fra Chen-Yis design,
eller en byste av en av hestene,
og begynte med forberedende animasjon.
Det var stilig og oppfinnsomt at de klarte å animere...
- Fem eller seks hester? - Atferder, ja.
Og fem eller seks hunere på hestene.
Men med farge og byttingen av skjold, sverd og hatter,
og en rytterpå en hest.
Du ser aldri to som er helt like.
Kanskje om du tar deg tid til å gjøre det,
men det føles ut som en variasjon av...
Og musikken til Jerry Goldsmith,
Shan-Yus musikk er en av favorittene mine.
Jeg elsker all musikken.
Det er nok best du tenner på nå.
Skynd deg!
Fra da snøskredet går rett etter hun skyter
til de redder henne på klippen, er en av de fantastiske delene i musikken.
Det var en av favorittene mine.
Historiemessig må man gå tilbake her,
når du ser denne sekvensen, innser du at Mulan brukte hjernen.
Det var viktig for oss at man så henne få ideen om skredet
i speilbildet i sverdet.
Hun fikk ideen og handlet.
Hun klarte å slå en stor hær ved å bruke hjernen
og sin fysiske styrke,
men her er det mest hodet.
Du ser også en artig ting vi gjorde,
som er vanskelig i animasjon,
for å prøve å få følelsen når skredet er i gang,
vi begynner med en følelse av håndholdt kamera i mange klipp,
og det gir mye spenning i scenene.
Men det er noe som vi, på data,
skalerer opp eller ned,
i henhold til scenens viktighet,
eller hvor mye spenning scenen hadde.
Det funket bra for å få følelsen
av at publikum er midt i skredet.
Husker dere at Roy Disney sendte oss skredmateriale?
Dette skredet...
Effektavdelingen gjorde en flottjobb med filmen.
Effektdesignet var flott, men skredet var vanskelig.
Garrett Wren gjorde den fantastiske animasjonen der skredet begynner
og ender over klippen, andre scener også,
men dette var store scener for en effektanimatør
og mye arbeid som måtte gjøres for hånd.
- Nydelige greier. - Hvor lenge tok det?
Lenge. Hanjobbet gjennom hele filmen.
Det tok ham lenge.
Han var mer eller mindre tildelt skredscenen.
Og han fikk det til å funke.
Det var en vanskelig scene, for det er mye som skjer.
Vi måtte passe på at det var troverdig,
for det er en stor illusjon du må skape.
Vijobbet mye med denne sekvensen, for å passe på...
Hvor var alle sammen? Hva måtte Mulan klare?
Hvordan reddet hun Shang?
Det var viktig at treergjengen hjalp henne.
Vi ville de skulle være en del av dette, og de endte med å hjelpe henne.
Vi ville at Mulan skulle ha ansvaret,
være ansvarlig for suksessen.
Ikke bare er Yao sannsynligvis den sterkeste mannen i verden
som klarer å holde fast tauet
som holder vekten til hesten.
En hest, to mennesker, en drage og en siriss.
Det må være en stålkabel festet til den også.
Du må ignorere usannsynligheten og følge følelsene.
La ham puste.
Ping?
Du er den galeste mannen jeg har møtt.
Derfor er jeg i live.
Fra nå av stoler jeg på deg.
Sekvensen som kommer, var en vi prøvde på mange måter,
for vi visste fra begynnelsen
at Mulan måtte avsløres som kvinne.
Hvordan gjør du det på en smakfull måte?
I en barnefilm.
Mange av sekvensene vi hadde i begynnelsen fikk en latter
eller gisp, for de var for grove.
Barry, var ikke dette din Iøsning?
Jeg tenkte det var bra å vise henne på avstand i medisinteltet.
Scenen der de hvisker utenfor teltet.
Sanitetssoldaten og Shang fikk en latter i den siste visningen.
Ja.
Men å vise at etter
hun hadde blitt behandlet for skaden,
og behandlingen av skaden...
Sanitetssoldaten var den som oppdaget henne.
En lege som frem til nå ikke har vært der.
- Han dukker bare opp. - Vi måtte legge ham til.
Han er medisinmannen på fjellet.
Han bor i snøen, men han er en del av hæren.
Symbolet på siden av skrinet og flagget på toppen av teltet
er et eldgammelt kinesisk symbol for lege.
Chen-Yi ga oss det.
Da vi viste at hun var kvinne inne i teltet,
ga det henne litt verdighet.
Så tar Chi Fu den fra henne.
Når vi kommer nærmere og nærmere at Shang henretter Mulan,
blir fargene på himmelen mer intense.
Når sverdet treffer bakken, har ikke himmelen rødt i seg.
En plutselig stemningsendring.
Forhåpentligvis er det noe publikum aldri bevisst ser.
Ut fra humør og tone
skifter det plutselig når Shang beslutter
å ikke følge loven, å vise nåde.
Så Iøser det seg opp, når han har tatt beslutningen
og det letter spenningen i scenen.
Ett av undertemaene i Mulan er hva som trengs for å være en stor leder.
Store ledere vet når de skal bryte reglene.
Her ser vi Shang ta en viktig avgjørelse.
Han skulle ha drept henne, men det var ikke det rette.
Han tok et vanskelig valg
ved å la henne ligge igjen i snøen,
som lot henne leve,
men hun kunne svært sannsynlig ha dødd.
Dette er ikke kinesiske bokstaver. Det står ingenting,
men oppstillingen til kvistene i bålet
skal gi en følelse av kinesiske penselstrøk.
Vi prøvde å legge til slikt når det var mulig.
Vi ville få ideen fra Mushu, som en liten marshmallowgrill,
men de ville ikke hatt marshmallows,
så vi brukte wonton.
- Små melboller. - Jeg elsker wonton.
Gi meg en av dem. De ser gode ut.
Det er snart lunsj. Sikkert derfor vi tenkerpå mat.
Jeg husker at vi snakket lenge om denne sekvensen.
Barry presset hardt for et øyeblikk med tvil.
Det er interessant, for du kan snakke med folk som har sett filmen,
som snakker om denne sekvensen.
Jeg huskerjeg prøvde å forstå det
da Barry presset for den.
Vi trodde han var gal.
Fordi hun hadde et øyeblikk av tvil, og det er eneste gang
du ser henne synes synd på seg selv.
Utenom det er Mulan ganske konstant.
Alt hun gjør,
gjør hun fordi hjertet hennes sier det.
Men dette øyeblikket,
der hun stetter spørsmålstegn ved sin altruistiske oppførsel,
det var en god avgjørelse.
Hun hadde presset seg så hardt for å klare dette
og klare seg selv i situasjonen.
Så når alt faller sammen,
setter hun spørsmålstegn ved motivene sine
og lurerpå om hun tok rett beslutning,
eller om det var en stor feil fra starten av.
Jeg tror mye av det som ligger under, er skyldfølelsen...
- Å svike alle de menneskene? - Noe av dette kan være hennes feil.
Resultatet av det som skjedde, men vi vil ikke snakke om det.
Noe annet som er bra, er effekten på Mushu,
for han ser at hun angrer på det hun har gjort
på en uselvisk måte,
så han får skyldfølelse.
Vi har en fin visuell ting der også, et vink til Reflection-sangen,
hvor han ser speilbildet sitt i hjelmen.
Det er øyeblikket han føler at han må tilstå.
Så han sier sannheten om at han var en lurendreier.
Han kunne ikke hjelpe henne, men så ser de at begge er utstøtte,
og de må fortsette sammen.
Det er det første øyeblikket vi ser en stor endring i Mushu,
så nå vet vi at han virkelig vil hjelpe henne.
Han slutter å være egoistisk, for han holder...
Han har de trekkene hele tiden.
- Han blir aldri en helgen. - Det er en del av figuren.
I det minste har han forpliktet seg til hennes velferd nå, ikke bare sin egen.
Denne scenen er fin.
Vi kjempet for å beholde denne,
for vi diskuterte mye
om å overraske publikum,
og Shan-Yu ender opp med å...
- Må vi vise at han overlevde? - Må vi se alt dette?
Detjeg liker ved det, er at det fortellerpublikum
at denne fyren er så ond, han er så fryktelig,
at han skal fortsette åjage målet sitt
med å drepe keiseren med bare fem menn.
Han tviler ikke på at han vil Iykkes.
Og selvsagt ser Mulan dette.
Hun er den eneste som vet han er i live
og på vei for å drepe keiseren.
Det er en bonus.
Om du ser rytmen i historien, er slutten på akt to,
som er Mulan ved bålet og hun er nedtrykt.
En av grunnene til at Shan-Yu måtte komme,
er at hun må komme seg fort.
Å oppdage at han lever
får henne til å slutte å synes synd på seg selv,
og det presser oss inn i akt tre og Mulans...
Det gjør henne opprømt igjen,
for vi trengte en grunn til å få henne ut av dysterheten.
Her reddet teknologien oss, for vi ville...
Denne sekvensen ble laget mot slutten av produksjonen,
da vi hadde lite penger og tid,
men heldigvis hadde vi evner og teknologi
til å utvikle atferden til mengden.
Eric Guaglione og gruppa hans hjalp til.
Alle er tegnet for hånd, todimensjonale figurer,
men datamaskinen kan reprodusere dem,
så det ser ut som tusenvis.
Det gir en frodig følelse til opptoget,
og senere i palasset.
Vi kunne ikke laget sekvensen uten dem.
Jeg vet ikke om vi planla det. Planla vi det, eller fant de det på?
Eric fikk ideen for å hjelpe oss.
Ogjeg ville snakke om kunstnerisk ledelse her.
Ric Sluiterjobbet hardt med dette. Vi snakket om en idé,
de hadde ikke elektrisitet, men jeg elsket den magiske følelsen
da vi var i Hong Kong om natta, gatene, Iysene,
og den grønne gløden av byen da vi fløy inn dit.
Jeg ville prøve å få den grønne, nesten neon-aktige følelsen til gata,
men gjøre det med tradisjonelle Iykter, og det har den fine...
Det har den følelsen, som de politifilmene.
Vi ville det skulle være i Las Vegas, uten at det faktisk var i Vegas.
Det er historisk nøyaktig. Kineserne oppfant fyrverkeri.
Så vi er nøyaktige med hensyn til det.
Å se havet av mennesker som om veldig kort tid
skal gjøre ære på denne kvinnen som har,
ifølge samfunnets lover, gjort alt feil.
Vi vet selvsagt at det er skurker i den store papirdragen.
Eller gjør vi det?
Kina kan sove trygt i natt,
takket være våre tapre krigere.
Keiseren svever i fare.
Hunerne er her!
Fra historiens synsvinkel snakket vi mye om dette,
for husk at Mulan synes synd på seg selv.
Hun visste hun måtte gjøre noe.
Hun prøver å få andre til å gjøre det for seg.
Hun har mistet troen på at hun kan klare det.
Denne sekvensen handlet om å snu seg til disse menneskene,
uten at noen vil hjelpe.
De stoler ikke på henne. Shang stoler ikke på henne.
Hun er "en kvinne". Ingen stoler på henne. Ingen trorpå henne.
Du så blikket. Dette er en kvinne.
Du ser henne få ideen.
Hun skal bruke
hjernen sin og sine fysiske evner igjen
til å redde dagen.
Nå har den kinesiske hæren også blitt redusert til fem mann.
- Vi snakker ikke veldig mye om det. - Du ser vi begynner...
Med hundre mann i det forrige bildet.
Vi begynner med en større hær enn vi slutter med,
men vi håper at ingen ser det.
Nå vet de det. Jeg måtte åpne munnen.
De når aldri keiseren i tide.
Hva skal hun?
Ikke bare sier de at de stolerpå henne. Hun sier: "Jeg har en idé."
Ideene hennes har Iønt seg for dem,
så man skjønner hvorfor de stolerpå henne,
men det andre artige med dette...
Menn i drag.
Menn i drag er alltid morsomme.
Vi får det til å se ut som de gir rustning til Mulan,
så hun kan hjelpe dem å slåss.
Egentlig kler hun på dem.
Hun tar klærne deres, for de skifter.
Det morsomme ved dette er at vi snur alt opp ned.
Disse mandige karene som vi hørte synge om kvinnerollen,
blir selv kledd som kvinner,
og hun er mer tro mot seg selv enn noensinne,
for hun er ikke den pene, lille ekteskapsmekleren vi hadde tidligere
som ikke var tro mot seg selv. Hun er et sted midt mellom.
Hun bruker ikke rustning.
Du vet du må bygge opp denne fyren som en skurk
når bare tilstedeværelsen hans
skremmer titusenvis av mennesker.
Om ikke tenker du:
"Hvorfor kan de ikke sende noen soldater som kan drepe dem?"
Han har åpenbart et rykte.
Vi hadde en flott kampkoreografsom jobbet for oss, ved navn B.H. Barry,
som hjalp oss med å koreografere mange av kampscenene.
Scene og skjerm.
Veldig populærpå scene og skjerm
som hjalp oss med kampkoreografien.
Vi ville ha ting som var humoristiske
og ga seg hen til
ikke bare treningen fra tidligere,
men også til personlighetene deres.
Alle liker vitser om nakne kyllinger.
Og bananen ut av blusen.
Jeg vet ikke hva det handlet om, men jeg insisterte, og det er i filmen.
Det var en intern spøk som Barry syntes var morsom.
- Ingen andre gjorde det. - Jeg tror ikke det.
Jeg så de hadde et fruktfat...
De tok det som varpå fatet.
- Alle har runde ting... - Men han fikk en banan.
- Jeg vet ikke. Vi måtte bruke det. - Det får Barry til å le sent på natta.
Selv nå.
Da skal du knele i småbiter.
Der er komponisten vår, Jerry Goldsmith.
Jerry, sølvreven.
Vi elsker ham og det han ga til filmen.
Guri, vi var heldige som fikk en av hans kaliber.
Nei!
Se på den fyren. Det må ha vært vondt.
Vi snakket mye om dette,
for det var symbolsk at tauet ble kuttet.
Det tvang Shan-Yu opp dit
til en en-mot-en-kamp mot Mulan.
Hun ble også fanget der.
For å redde keiseren, måtte hun sette seg selv i fare.
Hun måtte bli der, for hun hadde ikke
tid til å gå ned og kutte tauet.
Det forandrer driven hans,
for han vet han ikke kan nå keiseren lenger.
Han trekker dolken, som skal se kult ut,
men det får alltid en latter.
Den ser så liten ut i forhold til Shan-Yu.
"Guri," liksom.
Har du en smørkniv? Skal du drepe ham med smørkniv?
Nå vil han ha hevn.
Han skal drepe den som er ansvarlig.
Hun sier: "Jeg er ansvarlig så ikke skad Shang."
Det er et fint øyeblikk der hun er uselvisk,
og han endrer retning.
Denne sekvensen ble storyboardet av den historieansvarlige, Chris Sanders,
somjobbet hardt for
å finne en balanse mellom Mulan og Shan-Yu,
for Mulan er bitteliten og Shan-Yu er en stor fyr.
Han slet lenge med
å finne en måte å la henne slå ham på.
Du vil se at det er en kombinasjon av hjerne og fysiske evner
for å bli kvitt skurken.
Hvem er toskene i fyrverkeritårnet?
- Jeg tror det var du ogjeg, Barry. - Vi hopper i døden, for moro skyld.
- Trodde ikke vi døde. - Du hoppet...
-Vi hoppet i døden, -Menjeg ville ikke dø.
Det var symbolsk for trangen til hvile.
Vi ville ikke at skurken skulle falle til sin død.
- Så vi passet på... - Så han eksploderte.
...at han ikke falt i døden.
Det er en Disney-tradisjon at skurker faller i døden.
Vi ville ikke drepe Shan-Yu på den måten.
Vi visste ikke hvordan han skulle dø
før vi fant på fyrverkerigreia.
Ned fra taket, ned fra taket!
Det var litt dumt.
Shang som springer fra slottet.
Det var litt beleilig.
Shang som springer fra palasset og Mulan som fallerpå ham.
I det minste fikk vi dem sammen igjen.
Alle elsker en fin fyrverkerioppvisning,
så det gir ekko i hennes triumf.
Men Chi Fu er aldri fornøyd. Her kommer han.
De har denne oppvisningen på Epcot nå.
Flytt deg!
Der reklamerer han igjen.
Jeg vet det.
- Jeg bor i Florida, og... - Hvem betaler Iønna di?
Jeg bor i Florida og Iønna mi kommer fra Walt Disney World.
Sekvensen som kommer, var mye omdiskutert.
Mange ganger når vi viste den, somjeg nevnte tidligere,
da vi ikke ville at Mulan skulle røre faren da hun dro.
Sekvensen der hun klemmer keiseren,
fikk vi mange tilbakemeldinger om fra folk
som så filmen før den ble utgitt
i østlig kultur. "Det ville aldri skjedd."
Det varpoenget vårt.
Eller det at han bukker til henne.
- Som er grunnen til... - Bukkingen og klemmingen.
Han bukket ikke like dypt som alle andre,
men det lille nikket han gir henne,
er nok til at det er stort. Så Chi Fu får hetta.
Dette er min Chi Fu-scene. Jeg animerte at han bukket.
Dette er viktig. Det avslutter
det vi prøvde å si med filmen.
Dette er en kvinne som, fordi hun er tro mot hjertet sitt
og seg selv,
forandret måten samfunnet tenkte på.
Mushu gråter nesten til og med.
Den lille ungen min er blitt stor og har reddet Kina.
Har du et lommetørkle?
Vi fant på en spesiell teknikk til det bukket.
Vil du snakke om det JeffDutton gjorde der?
JeffDutton gjorde noe utrolig med tradisjonell animasjon,
men en måte å forøke det ved bruk av nivå.
Med eldre teknikker
ville man tenkt på det som et multiplant klipp.
Men å skape... Jeg vet ikke hvordan han gjorde det,
men det funket bra.
Han hadde mange heksebrygg på den tiden.
Når du har et problem,
kan JeffDutton hjelpe deg med Iøsningen.
Han er kunstnerisk koordinator på filmen.
Den kunstneriske koordinatoren er regissørens beste venn.
JeffDutton har et enormt kunstnerisk talent,
og han har også tak på det tekniske
ved det våre filmer krever.
Så hanjobber med regissørene og hjelper dem frem til visjonen deres
på den måten som er mest økonomisk.
Han gjør ting med lim som du aldri har sett før.
- Men det snakker vi ikke om. - Det er en annen historie.
Du erpå slutten, og målet var at alle figurene
skulle være likandes nok til å si ha det.
Et teppefall.
Vi trengte treergjengen.
Chi Fu måtte få som fortjent.
Du måtte avslutte med spenningen om:
"Kommer de sammen igjen?"
For Shang og Mulans avskjed var merkelig.
Vi skrev om scenen mange ganger.
Det var med vilje, for vi følte at om du ikke...
Om han ikke var sånn en nerd og ødela...
Han tror han gir henne et kompliment når han sier hun er en stor kriger.
"Du slåss bra."
Som burde være "godt" ifølge Iærerne, og vi visste det.
Vi fikk tilbakemeldinger om det også.
Vi syntes det var morsommere om det kom ut skarpt og feil.
Det holderpublikum i gang.
De lurerpå om romansen deres
tar slutt.
Selvsagt er det mer å se.
Tony West animerte den fallende blomsten,
inspirert av en sekvens
fra den originale Fantasia.
Her fikk Chris Sanders det i havn,
med sluttmarkøren i scenen, der de var under treet.
Ideen vi ville ha i begynnelsen,
som fikk oss på sporet av historien,
er hvordan forholdet Iøses mellom far og datter.
Mark Henn animerte dette når hun får en tåre i øynet, og han tørker den bort.
På storyboardene var dette én tegning
som varte lenge gjennom dialogen og klemmen deres.
Vi tenkte det ble kjedelig,
at de bare holder hverandre
mens de sier det.
Kloke Mark fikk dem til å bryte klemmen, noe jeg ikke ville.
Han bryter klemmen for å tørke bort tåren,
og så klemmer han henne igjen.
Det gir deg enda mer klump i halsen.
Shang kommer tilbake med en dum unnskyldning
om at hun glemte noe utstyr.
Typisk mann.
Selv om han har evner og er atletisk,
vet han ikke mye om kvinner.
Nei, han er litt nerdete.
Og skrytepaven Mushu, her kommer han. "Hva med meg?"
Vi kjempet med hvordan filmen skulle slutte.
"Hadde den for mange slutter?"
Det er alltid et problem med Disney-filmer, og spesielt denne.
Vi kjempet med: "Skal vi avslutte med henne?
"Bukket i palasset?
"Må vi hjem igjen?"
"Vi må Iøse historien med faren."
"Skal vi avslutte etter klemmen med faren?"
"Nei, vi må ha noe gøy med Mushu også."
Det handlet om å finne...
- "Vil vi se forfedrene?" - Vi klippet det på fem ulike måter.
Vi klippet det på ulike måter og viste det.
Vi så det og sa: "Sånn føles det
"å slutte med Mulan og faren under treet."
Vi likte tanken på å avslutte på en opptur.
- Du har masse myke greier... - Det måtte bli en fest.
Det var viktig at publikum gikk ut på et høyt punkt,
at de festet med figurene
når de danser ut av kinosalen.
- Ja. - Det var morsomt for oss.
Og når du begynner å lage disse filmene,
mens staben vokser og du kommer lenger i produksjonen,
vokserpublikum også.
Først viser du bare tegninger til hverandre,
en liten gruppe mennesker som setter sammen en film.
Så kommer flere kunstnere, og publikum vokser.
Men når dujobber med det, tenker du
at de som serpå, er en del av publikum,
en del av filmens voksende publikum.
Alle filmskapere vil blidgjøre publikum med filmen.
Etter hvert erpublikum fra hele verden, og det er gøy.
Du viser den hele tiden, og du prøver å forbedre den
til du må utgi den på kino.
Etter å hajobbet med filmen i fem år,
minner den meg om hvorforjeg dro til Florida.
Fra et kvinnelig standpunkt elsketjeg beskjeden filmen sendte
til småjenter over hele verden.
Dette er en film om at du kan gjøre alt du vil,
være tro mot deg selv
og oppnå store ting i verden.
Etter filmen kom ut, stoppet mange fedre meg.
Dere hørte sikkert det samme, men de sa:
"Takk for at du ga meg denne filmen til å se
"med datteren min, og for at du ga henne en positiv rollemodell."
For dette er ikke en kvinne som bryr seg om hvordan hun ser ut.
Dette er en kvinne som følger hjertet sitt
og gjør det rette av rett grunn.
Det betyr mye for meg.
For meg og Tony også. Jeg vet du har snakket mye om det,
men det er noe ved å være fedre til døtre, som vi begge er.
Denne historien betyr mye for oss, og det betød mye
å utforske det forholdet. Det er en stor del av det.
En av tingenejeg hater nå til dags
er at de fleste fedre på film
er idioter og tosker. Spesielt på TV.
Faren er alltid treskallen.
Jeg tenkte dette var en måte
å vise at faren og datteren ikke alltid kommer overens,
men det er viktig å finne en forståelse av hverandre.
Mulan betydde mye for meg,
og ikke bare på grunn av det både Pam og Barry nevner.
Det betydde atjeg kunne gi døtrene mine noe,
somjeg visste de ville se på i årevis,
men som førstegangsregissør var det en utrolig Iæringsopplevelse.
Alt vi snakket om da vi laget filmen,
var tingjeg Iærte ved å gjøre dem.
Jeg Iærte fra staben vi hadde i Florida og California.
Jeg vil huske denne filmen. Jeg begynner å bli litt oppkavet.
Jeg vil huske denne filmen resten av livet.
Det er artig. Tiden vil selvsagt vise dette,
men jeg trorjeg vil se tilbake når jeg er 80 og si at Mulan var den beste filmen
jegjobbet med, filmenjeg er mest stolt av,
selv om det var den førstejeg regisserte.
Vi hadde en utrolig gruppe med talentfulle folk åjobbe med.
Ja. Og når dujobber med et prosjekt så lenge,
må du like det fra dag til dag.
Det handler ikke om å gjøre den ferdig og det som skjer etterpå.
Det viktige er opplevelsen med å lage den
og reisen med resten av staben og kunstnerne
og alt dere opplevde sammen.
Mange av oss ville gitt vår høyre arm
for å passe på at dette ble riktig.
Det er artig hvordan du forelsker deg i noe.
Hele studioet i Florida gjorde det. De var stolte av
at det var den første filmen som ble produsert der.
Selv om vi fikk hjelp fra California, kunne vi ikke gjort den ferdig
uten animatørene og alt her, men de tok den som sin egen,
ogjobbet hardere enn noe annet filmmannskapjeg har sett.
I det minste hadde de mer lidenskap for det de gjorde.
Det var en god atmosfære i produksjonen. Det var en fin tid.
Jeg vil gjerne takke deg
for at du var med på reisen
gjennom det som er Mulans historie.
Det er fint at du var en del av det,
ogjeg håper du Iærte noe på veien.
Takk for at du var med oss.
Takk for at du tok deg tid til å høre på kommentarsporet,
og vi sees på neste film.