Forestil jer, I er døde.
Mærk hvordan I bliver følelsesløse.
Start med jeres fingre.
Dernæst jeres hænder.
Jeres håndled.
Helt op til albuerne.
Alt er dødt.
Hvis vi kan forestille os vores egen død
men stadig formår at komme i live igen...
så beviser det, at vi kan overleve alt.
Vær nu ikke bange.
Tag ansvar for dette øjeblik.
Hvis I er i kontrol,
så vil der være kaos omkring jer
men det vil ikke have indflydelse på jer.
Forstår I det?
Er kameraet i hatten?
Jeps, det er det.
Se.
Jeg håber, det fungerer.
Tre måneders forberedelse? Det vil blive perfekt.
Jeg vil stemple ind kl. 9.00 som sædvanlig.
Giv mig 20 minutter. Da bør I have en rimelig flok mennesker.
- Må jeg smage det kunstige blod igen, mor? - Nej, skat.
Posen er forseglet, jeg vil ikke plette min skjorte.
Hvad kan jeg hjælpe med i dag?
Forhold dig roligt. Gør ikke noget dumt. Giv mig slikkepindene.
Hav en god dag.
Dem alle sammen.
Pistol!
Jeg har den! Jeg har pistolen!
- Det er forbi! - Hvordan kunne du gøre det?
Mor, nej!
Nej, mor. Du må ikke dø.
Mor!
Og for hvad?
Slikkepinde?
Mor elsker slikkepinde.
Jeg siger dig, det smager ligesom ahornsirup.
- Undskyld. Det må I undskylde. - Hvad? Jeg er sulten.
- Vi fik ikke morgenmad. - Det klarede du flot.
- Du var alle tiders. - Flot gjort.
- Hjælp mor med at komme op. - Kom.
- Baxter! - Det var min skyld. Jeg knækkede først.
- Undskyld. Vi ses i bilen. - Af sted.
Tak. Flot klaret.
Hvad fanden foregår der?
Mine damer og herrer,
lad dette være jeres trompetstød.
Livet er sødt,
så smag det mens I stadig kan!
To lig fundet efter Var blodigt på rastepl...
ET PAR FRA SPARKILL ER RAPPORTERET FORSVUNDET
Familien Fang mister forældre i chokerende
Række af mord
En svunden kunstform: Caleb og Camille Fang rapporteret forsvundet
HVIL I FRED
Baxter?
Jeg tror, jeg har fundet noget.
EN MÅNED TIDLIGERE
Jeg mener, det er ledt.
Jeg sidder der alene, fordi min far kommer for sent, for fanden.
ANNIE FANG DRIKKER ALENE
Det er...
Fandens.
Det er...
Vi nærmer os. Du bør nok tage din kåbe på.
Min kåbe?
Vi er snart klar til den næste scene, hvor du er topløs.
Kostumeafdelingen bør have en kåbe klar til dig i din trailer.
Topløs?
Nej. Nej, mit manuskript nævner ikke nøgenhed.
Freeman tilføj det her til morgen.
Helt ærligt. Han nævnte det aldrig under prøverne.
Vi skal være klar om fem minutter. Du ser ikke ud til at nå det.
Ja. Jeg kommer til at tage meget længere end fem minutter.
Gud.
- Hvad så solstråle? - Du vil have, jeg skal være nøgen.
Topløs.
En fyr åbner sin dør, og jeg står der med patterne fremme?
Gina ønsker at kontrollere situationen.
Med sine bryster? Helt ærligt.
Jeg ville aldrig have troet, at du var så snerpet.
Jeg mener... Jeg mener, Annie Fang,
du ved, vild kvinde, indie-darling.
Ked af at skuffe dig.
Før i tiden ville du gøre hvad som helst for dine roller.
Det er ikke historier, jeg er stolt af, Raymond.
De er bare dumme ting en skuespiller gør,
når de er bange for at spille skuespil.
Jeg ved bedre nu.
Nå, det var da ærgerligt.
Hvad, at jeg er ældre og klogere?
At du er blevet så bourgeois.
Alle de åndssvage romantiske komedier.
Okay, nu har jeg fået nok. Vi er færdige.
Vær venlig at gå.
- Vær venlig at gå. - Jeg prøver bare at hjælpe dig.
Jeg gør det ikke.
Jeg vil vise verden, at du stadig er en legitim skuespillerinde.
- Så modig og frygtløs... - Tak, Freeman.
Ja, jeg gør det ikke.
Jeg ved godt, at det, jeg beder dig om, er svært.
Men storartet kunst er altid svært!
For fanden.
Vær ikke bange.
Tag ansvar for dette øjeblik.
Hvis I er i kontrol
så vil der være kaos omkring jer
men det vil ikke have indflydelse på jer.
Forstår I det?
Sendte de ikke kåben til gåturen?
Jeg behøver ikke en. Jeg har alt under kontrol.
Lad os få den skide scene overstået.
Alle tiders. Okay, så er vi klar alle sammen.
LADY LYN SLÅR TIL IGEN!
STJERNEN GÅR TOPLØS RUNDT PÅ SETTET!
- Hvad koster det? - To dollars.
Den koster fem.
Jeg har de her for bladet.
Godt jeg kun spiste for cirka en dollar af dem, okay?
Så det... Alt det er dit. Og dem. Og det, mit.
Jeps.
- Hvordan går det, Harold? - Hej Baxter, hvordan går det?
Bogen er ikke færdig, hvis det er det, du spøger om,
men jeg arbejder på den hver dag.
Du ved godt den var forsinket to år sidste måned, ikke?
- Jo. - De er ved at miste tålmodigheden.
Det tvivler jeg ikke på. Hvis du ringer for at give mig skyldsfølelse,
så er det lykkes, og vi kan lægge på nu, okay?
- Nej, jeg har muligvis et job. - Er det rigtigt? Til mig?
Ikke noget stort, bare en historie for et herreblad.
Ved du, hvad et kartoffelgevær er?
Man giver dem en gang hårspray i halvandet sekund.
- Hårspray, hva'? - Jeps.
Lukker den tæt, skruer den stramt på.
Låser hende.
- Her er våbnet. - Nu er det ved at blive godt.
Sigt, skyd.
Kenny!
Helt ærligt. Lugter det ikke af pomfritter?
Lidt.
Kommer I ofte herud?
Hver aften. Medmindre der er noget godt i tv.
- Ja. - Naturligvis.
Okay, Lois Lane...
- Vi kalder den her Air Force One. - Okay.
Vi påstår ikke, det er bedre end sex, men den vil gøre dig meget glad.
Der kan man bare se!
Du er et naturtalent, mand. Se dig lige.
Jeg kan godt forstå det. Der er gang i den. Giv mig en til af dem.
Giv mig den.
Og en til af dem.
Vær ikke bange.
Tag ansvar for dette øjeblik.
Hvis I er i kontrol, så vil der være kaos omkring jer,
men det vil ikke have indflydelse på jer.
Forstår I det?
Okay, jeg er klar.
En til!
- Nej. - Du er skør.
- Vær nu ikke overmodig. - Jeg skal nok gøre det.
- Hold dig vågen, makker. - Hvad foregår der?
Vi er på vej til hospitalet. Tal med os.
Kan du gøre det, Baxter. Kan du?
- Jeg skød dig i hovedet. - Øh, ja. Hvad skal jeg sige?
Det er ligegyldigt. Hvad som helst. Fortæl os, hvad du skriver om.
Jeg har en ny bog, men jeg er lidt skriveblokeret.
- Måske kan vi hjælpe. - Hvad hedder den?
Den hedder, Børnehul.
Hvad handler den om?
Den handler om to børn, en bror og en søster, og de løber væk fra et børnehjem,
men de bliver fanget at en hul-mester.
Hvad er det?
Det er en fyr, der har en undergrundsarena. Tvinger dem til at slås for sport.
Flygter de?
Det ved jeg ikke. Jeg er ikke kommet så langt.
- Lad mig bare tage en lur. - Nej.
Hvad er der sket med mit øre? Det gør virkelig ondt.
Perforeret trommehinde.
Det går væk om nogen uger. Du må dog ikke flyve i et stykke tid.
- Sagde du, jeg ikke må flyve? - Det er, hvad jeg sagde.
Du vil få det bedre, når dine folk kommer.
Hvad skal det sige? Jeg har ingen folk.
Vi kikkede i din pung. Standardprocedure.
Lægen ringede til dine forældre.
De kører hertil for at hente dig.
Nej. Nej. Frøken?
Frøken?
Caleb og Camille Fang er bedst kendt for at lave improviserede offentlige events
der inkluderer deres egne børn i kunststykket.
Resultaterne er ofte lige så foruroligende, som de er fængslende.
Skøjte stykket 1975
I et af deres tidligere stykker,
gik Caleb Fang gennem en travl rulleskøjtebane
mens han bar sin baby.
Pludselig begyndte et hjemmelavet stjernekaster-arrangement,
han havde tapet på ryggen, at gå i gang.
Camille optog det fra banens anden sal.
Familien Fang smider sig selv ind i en situation
som om de var håndgranater, og venter på den forstående forstyrrelse.
Dronning Baxters Sted 1982
Candace Fang!
De synes ikke have nogen forventninger
andet end at skabe uro med vilje.
Hold fingrene væk.
Den slags event er så rudimentær...
Foto Stykket 1981
...så ubesværet af tidligere traditioner,
at det næsten sætter spørgsmålstegn ved, hvad der rent faktisk er kunst.
Familien Fang, det er bare en gimmick, andet er det ikke.
Jacob Deforest Kunstforum
Mick Lovisck Byens Stemme
Det er ikke fair.
Uanset om man kan lide familien Fangs arbejde,
så kan man ikke nægte den kunstneriske dygtighed.
Hvad? Selvfølgelig kan jeg det. Det er mit job.
Hør her, familien Fang laver bare nogen fjollede drengestreger,
som om det er nok.
Man kunne sige det samme om The Diggers eller situationisterne, eller dadaisterne,
for den sags skyld. Men hvis du kigger lidt dybere, vil du se at familien Fang
- bryder hvad... - Bryder?
De bryder ikke noget.
- Det er bare tricks. - Hvis det...
I skønhedskonkurrencen udfordrer de stereotyper,
i restaurant stykket beder de os om at anse
mad, ikke som næring men som status eller stil.
- I nogen af de tidlig... - Hold nu op. Bare fordi...
Bare fordi man vedhæfter et budskab, betyder det ikke, at det er kunst.
Du kan kalde det kunst, men rigtig kunst kræver en æstetisk intelligens.
Men den tvetydighed er, hvad gør det interessant.
Er det kunst eller er det en vits? Er det dybsindigt, eller er det en spøg?
Er de genier eller charlataner?
Det er de spørgsmål, at de øskner, vi stiller.
De er ikke særlig svære at besvare.
Og familien Fang udfordrer hvad kunsts karakter er.
Det mener jeg ikke.
De tager til sig alt, der er skønt ved kunst,
og samtidig undergraver de det.
De er dybt alvorlige klovne, der fejrer og...
Ja, klovne er korrekt.
Undskyld. Hvad var du ved at sige?
Jeg synes, at det, de gør, er vidunderligt.
Jeg fatter det åbenbart ikke.
Det er ret åbenlyst.
Sandheden er, at det at lave en film er... det er en mærkelig proces, ikke?
Det kræver altid en eller anden form for besynderligheder.
Er det derfor, du tog din top af?
Jeg tog min top af, fordi...
Fordi jeg ville bevise over for mig selv, at jeg kunne gøre det.
Jeg havde aldrig før optrådt i en nøgen-scene, så hvad fanden, ikke?
Fortalte Sally dig, at dette var... dette er en meget vigtig artikel for mig?
Nej. Det gjorde hun ikke. Jeg ved det godt.
Ja. De siger, jeg er i lidt af, jeg ved ikke,
en prekær position lige nu, med hensyn til min karriere,
og at jeg er nødt til, jeg ved ikke... Jeg er ikke stabil.
Det behøver du ikke bekymre dig om.
Tak. Men det gør jeg. Det gør jeg naturligvis.
Jamen du kan slappe af, for jeg er ligeglad med dine sammenbrud.
Jeg er faktisk mere interesseret i din familie.
- Det gør ikke noget. - Undskyld.
- Det er jeg virkelig ked af. - Mange tak.
Jeg håber ikke, du skriver om det i din artikel.
Hvordan kan jeg dog undlade det?
Bliver du altid så anspændt, når nogen nævner dine forældre?
De bliver faktisk sjældent nævnt.
Virkelig? Men de er berømte.
Egentlig ikke. I visse cirkler, formoder jeg, men...
Jeg skrev min afhandling om deres arbejde.
Virkelig?
Alle tiders.
Det er derfor, jeg ville skrive denne artikel.
Vil du optræde i et andet stykke med dem?
Nej.
Absolut ikke.
Det må da have været sjovt. Helt ærligt, at være Barn A?
Ja, men jeg er ikke længere et barn.
Dine læsere vil alligevel ikke høre om det.
De vil ikke høre om besynderlig performance-kunst.
Hør, jeg synes, du er en dygtig skuespiller, men den kunstner du er,
tror du ikke, hun allerede var der i Barn A?
Følelsen, glæden, anarkiet?
Det er en skam, ingen af dine instruktører har formået at bringe alt det frem
ligesom dine forældre gjorde.
Da jeg var ni år gammel...
Barn A var en rolle.
Det var en rolle, jeg spillede.
Det er ikke, hvem jeg er.
Hej, Baxter. Hvordan går det, makker?
Jeg har det forfærdeligt.
Hvor er du?
Jeg er i New York.
Jeps, det er forfærdeligt. Hvad laver du der?
- Jeg blev skudt i hovedet. - Hvad sagde du?
Jeg blev skudt i hovedet, men jeg er okay?
Nej, jeg er ikke okay.
Jeg er på hospitalet, men jeg er ikke døende, så...
- Du blev skudt i hovedet? - Ja, jeg gjorde.
Jamen, hvem? Hvem skød dig i hovedet?
Bare en fyr, og det var en kartoffel.
- Baxter. - Det er dog ikke derfor, jeg ringer.
Helt ærligt. Har du taget stoffer?
- Har du? - Ja. Hovedsagligt Percocet.
Kan du ikke ringe tilbage, når du er klar i hovedet?
- Nej, lad være med at lægge på. - Helt ærligt.
- Lægerne... - Baxter.
...vil ikke lade mig tage af sted, og mor og
far tager mig hjem for at genvinde helbredet.
- Hvad? - Ja, mor og far er på vej.
Du må komme og hente mig.
Jeg har pyjamas på, og jeg er 4800 km væk. Det kan jeg ikke.
Jamen jeg kan ikke tage hjem alene.
Okay. Jeg skal nok hjælpe, men jeg skal bare
bruge en dag til at ordne nogen ting. Jeg er i en svær situation lige nu.
Er du i en svær situation, Annie? Jeg blev næsten dræbt at en kartoffel.
Slap dog af. Jeg sender dig en flybillet. Så kan du komme og bo hos mig.
Nej, jeg kan ikke flyve.
Bare sig, at du ikke kan komme. Du må klare dig over for dem.
Hvornår har jeg nogensinde gjort det?
Intet svar, vel? For jeg har aldrig gjort det? Tusind tak.
Pointen er, jeg beder om en tjeneste, jeg skaffer en fyr fra Esquire,
og du beslutter at knalde med ham?
Nej, jeg besluttede det ikke. Det skete bare.
Det er problemet. Disse ting burde ikke bare ske.
Du kunne slippe af sted med den slags ting
for nogen år siden, okay? Alle elsker lidt butikstyveri med deres starlet,
en spritbilist nu og da, det er nærmest sødt.
Helt ærligt. Det er jeg holdt op med. Færdig.
Ja. Der var en rar stille periode i nogle år. Stille og roligt.
Men tingene er begyndt at blive lidt småskøre igen,
og jeg ved, de gode tilbud ikke er kommet,
men du kan ikke gå i panik over det.
Jeg kan godt komme på rette spor igen.
Det tror jeg ikke, du kan.
Din impulskontrol er ikke bedre end en toårigs.
Hør her.
Drikker du igen?
Nej.
Hvis du gør, så kender jeg et par steder.
Jeg drikker ikke. Jeg har bare brug for et projekt. Jeg mener,
har vi fået en startdato for Magtens kræfter 3?
Det må du tale med Gordon om.
Hvorfor?
Fordi han er din agent. Jeg synes, du bør høre det fra ham.
Høre hvad?
- Ih, altså. - Hvad?
De tilbød Lady Lyn til Allison Cain.
Sikken nedtur.
Anse det for noget godt. Du behøver ikke længere
- gå med det latterlige kostume. - Jeg elsker det kostume.
Vi skaffer dig et bedre et.
I mellemtiden tror jeg, du bør tage en lille pause.
Jeg tror, du trænger til at sidde ned med dig selv.
Jeg ved ikke engang, hvad det vil sige.
Slem verden Den er nådesløst
Dræb alle forældre Så du kan fortsætte med at leve
Dræb dem! Dræb dem! Dræb dem! Død!
Det var en sang, jeg selv har skrevet, der hedder "Dræb alle forældre".
Vi sætter pris på enhver donation I kan undvære til vores hund, Cornelius.
Er du klar? En, to tre.
Spis ikke det kødben
Det vil gøre dig syg
I er forfærdelige!
De forsøger at optræde. Har du et problem med det?
- Ti stille. Lad dog de børn være. - Lad ungerne optræde.
Jeg mener, det er dårligt. Det er forfærdeligt.
- I er bare virkelig dårlige. - Fortsæt med at spille.
Nej han har ret. I er virkelig rædselsfulde.
Hun ved, hvad hun snakker om.
I burde lære at spille på jeres instrumenter, ikke bare holde dem
- og slå på dem. - Fortsæt bare.
- Vi har ikke råd til timer. - Sårede jeg dine følelser?
For jeg vil bare dø. Så slemt er det.
I dræber sikkert jeres hund med jeres musik.
Det her er storartet til min dokumentarfilm om bras.
Fortsæt med at spille, børn.
Du trænger til at få tjekket hørelsen, lille blondine.
- Kan du lide den unge? - Jeg håber ikke, du får børn.
Jeg håber, din livmoder er sammenskrumpet!
Nej, du må ikke tage det.
- Ja, giv kameraet. - Nej.
Sådan. Super show!
Åh! I var skrækkelige!
- Skrækkelige. - Jeg har aldrig hørt noget værre!
Kameraet og optagelsen ødelagt.
Men jeg er ligeglad! Den var bare til os.
I var fantastiske. Jeg har aldrig været mere stolt.
Dræb alle forældre Så du kan fortsætte med at leve
Dræb dem! Dræb dem, dræb dem, dræb dem, ja!
- Undskyld jeg kommer for sent. - Du kommer for sent.
Jeg skulle skrive det hele ind. Du måtte hente din egen kuffert.
Tak fordi du kom.
Vi skal tage os af hinanden, ikke?
- Trænger du også til det? - Ja.
- Er du okay? - Hvordan går det med dit øre?
Det er bedre, end det var i går.
- Disse to. - Åh, gud.
Velkommen hjem.
Hvad skal de bandager forestille?
Har du set din brors øre? Vi ville spille med.
- Hvor er du smuk. - Vi får ikke brug for kørestolen.
Vi har en nakkestiver til dig. Se her.
- Her. - Tag den på. Den er splinterny.
- Vi matcher. - Jeg fatter det ikke.
- Så A, hvad er planen? - Far.
Undskyld, Annie, hvad er planen? Annie?
Det ved jeg ikke. Jeg er her bare for Baxter.
- Vi er her alle for Baxter. - Hvad som helst Baxter har brug for.
Dette er stedet for heling.
Fint. Jeg skal bare bruge en, der kan tage mig shopping.
Ikke ret mange gode muligheder i dit skab, far.
- Tag det roligt med de piller, skat. - Mit øre gør ret ondt, mor.
Hvad med dig? Er der noget, du har trang til at gøre, mens du er hjemme?
Nej. Jeg vil bare slappe af. Dyrke lidt yoga, reflektere lidt over tingene.
Nå, reflektere.
Ja. Tilsyneladende har jeg nogen dårlige vaner, jeg skal bryde.
Lad være med det. Dine dårlige vaner er det, jeg bedst kan lide ved dig.
Ja, men jeg tror, det er en del af problemet, far.
Apropos, vi så dine patte-optagelser.
- Du forbarmede. - De var vidunderlige.
- I guder. - Du gode gud.
Det er på tide, du begynder at lege med ideen om berømthed
i den kvindelige form som et visuelt objekt.
Det var ikke det, jeg gjorde.
Selvfølgelig er det det, uanset om du ved det eller ej.
Du kan tage pigen ud af kunsten, men du kan ikke tage kunsten ud af pigen.
Jeg er stadig en kunstner, far.
- Det var lige det, jeg sagde. - Ja, skuespillere.
- Skuespillere er kunstnere. - Ja. Sagde jeg ikke, at jeg kunne
- lide dine patte-optagelser. - Det kunne vi begge to.
Du har smukke bryster, skat.
Så er det nok. Kan vi ikke holde op med at tale om de patte-optagelser?
Vær søde at holde op med at sige "patte-optagelser".
Familien Fang.
Sammen igen. Det er, som det skal være.
Har ventet i lang tid på det her.
Skål.
Patte-optagelser.
Patter.
- Patter. - Far.
Det er vanvittigt.
Jeg var bedre dengang.
- Det var så enkelt. - Ja.
De sagde bare, hvad vi skulle gøre.
Hvornår blev det så kompliceret?
Ved du ikke det?
- Nej. - Smother Strand, Camille!
Smother Strand.
Baxter...
du solgte aldrig det akutte behov i den her.
Gudskelov improviserede din søster en smule. Din mor døde næsten derude.
Baxter var perfekt.
Perfekt.
Hvad er det, du har på?
Bland dig udenom.
Jeg laver popcorn!
Har du gang i noget ovenpå hva'?
Bare rolig. Vi kan fortsætte med det bagefter.
Ingen fortalte mig, det var filmaften.
Sæt en anden en i, bare for sjovs skyld.
Det var bedre.
Hvorfor gør vi det her?
Fordi vi må opføre os som sunde mennesker.
Det hedder skuespil, ved du nok.
Man ligner, man spiller rollen, før man ved af det, er man den person.
Hvilken person?
Den person, der ikke laver rav in tingene,
hvilket betyder ikke mere Percocet til dig, ikke mere sprut til mig.
Ja, tror du, du kan klare det?
Ja da.
Jeg syntes, det var hyggeligt sidste aften, at se på de gamle stykker,
og sidde på sofaen sammen.
- Hvad? - Du ser det ikke, gør du?
Ser hvad?
At du bliver forført at dine egne forældre. Klamt.
Helt ærligt. Det er vanvittigt.
Lad os vende om. Mor vil have, vi skal løbe nogen ærinder med hende.
- Hvad? - Synes du, jeg er vanvittig?
- Ja. - Du så det ikke?
Du fornemmede det slet ikke?
- Nej. - Kom nu.
Hvilke salgs ærinder? Jeg vil dyrke lidt yoga efter det her.
Lad os komme af sted. Vil du være den person?
Den person løber op ad bakken. Kom så.
Ja, jeg vil løbe op ad bakken.
Kom nu.
Så hvor skal vi hen?
Til forlystelsesparken.
Løber et ærinde i forlystelsesparken?
Hvorfor skal vi derhen?
Denver museet har bedt mig om at lave et nyt stykke.
Jeg har ikke hørt fra dem i årevis.
Og da vi fandt ud af, at I begge ville være hjemme...
De var naturligvis meget begejstrede.
- Vi skal lave et stykke? - Annie, tag den her på.
Hvad sagde jeg?
- Hvad er det? - Det er en trøje, skat.
Og du skal have den på, ellers virker stykket ikke.
Det eneste du skal gøre, er at uddele kunstige kuponer
- for kyllingesandwicher. - Her.
I mellemtiden filmer Baxter alle folkene ved skranken
der kræver gratis mad.
Så får jeg de gale kunder til at storme skanken.
Det bliver et smukt syn.
Jeg tror ikke, det er en god ide.
- Det er ikke en god ide. - Nej.
- Hvad? - Det er en dårlig ide.
Det bliver sjovt ligesom i gamle dage. I bliver fantastiske.
Ja, men hvad når de genkender Annie?
Vi har taget en forklædning med.
Skal Annie gå med forklædning?
- Det er en god en. - Det duer ikke, mor.
- Det kan jeg ikke. - Baxter.
- Jeps. - Bland dig udenom.
Hvis sladrebladene opdager det,
bliver det forfærdeligt.
- Det er nemlig rigtigt. - Og hvad så?
Du burde ikke være i den branche.
Vær sød ikke at sige det.
Du har rodet med det i 20 år.
Hvad har du at vise for det?
En masse lortefilm og en tamponreklame.
- Vær nu rar. - Åh, altså far.
- Var det ikke en tamponkampagne? - Jo, det var.
"Absorber alle de gode ting i livet og lad resten være op til os."
- Hold nu op. - Det er et forfærdeligt salgsslogan.
Jeg forsøger blot at forsøge mig selv.
Jeg giver dig chancen for at være kunstner igen.
Okay, vi har været gennem det her før. A og B er stadig kunstnere.
Vær sød ikke at kalde os A og B, mor.
Vær sød ikke at kalde os kunstnere, mener du vel.
- Caleb! - Jeg er ked af det. Dine popcornfilm
og Baxters emo-goth fiktion er ikke kunst. Det er noget bras.
Hvad er der galt med ham? Far!
Caleb, må jeg lige nævne, at du glemmer,
jeg har set anmeldelserne af dine mesterværker, du og mor har spyttet ud...
- Lad være. - Nej, han skal høre det her.
- Annie, drop det. - Okay?
Lad os snakke om vandballonfidusen, hva'?
- Ja. - Lad os snakke om...
det katastrofale...
- kvindemishandler stykke... - Hvad med epileptikeren og...
Du godeste, epileptikeren i antikvitetsforretningen.
Det var usmageligt, mor.
Stykkerne er ikke det samme uden jer. Det ved vi godt.
- Det er de ikke. - Nej.
- Derfor gør vi det her.
Rend mig! Rend mig i røven!
Vi behøver ikke jer. Jeres mor og jeg gør det selv.
Sådan har vi gjort det i årevis. Vi prøver bare at være flinke.
Tænkte I måske havde lyst til at være del af det igen, I kan begge rende mig.
Baxter, kan du i det mindste håndtere kameraet?
- Skal jeg stadig filme det? - Ja.
- Ja, modvilligt. - Åh, nej.
Jo, det kan du bande på.
- Gør det bare. - Selvom jeg er blevet røvrendt.
- Det er smertefuldt. - Det er svært at overvære.
Jeg vidste godt, han ikke kunne lide mine film, men jeg anede ikke, han hadede dem.
Nej, hvad, han hader, er, at han har brug for os. Uden os, er deres arbejde ad h... til.
Det er det, han hader.
Undskyld jeg forstyrrer.
Det gør ikke noget. Skal jeg skrive...
Baxter. Suzanne. Suzanne Crosby.
Nå, ja! Du lagde en besked.
- Hej. - Hvordan går det?
- Vi gik på gymnasiet sammen. - Ja.
Jeg husker dig, nu jeg ser på dig.
Du havde... Dit hår var...
Du havde en masse piercinger.
- Har jeg ret? - Ja, jeg har stadig et par stykker.
Jeg håber ikke, det er mærkeligt.
Du ved, jeg så dig, jeg var tilfældigvis her.
Så jeg tænkte lige, jeg ville sige hej.
Hun har en skriveklasse...
Du hørte beskeden. Det er min søster Annie.
- Hej. Jeg vil ikke trænge mig på. - Det gør du heller ikke.
Jeg tror bare de studerende ville nyde at høre dig tale,
eftersom du er fra området og har skabt et navn for dig selv.
Nå, det ved jeg nu ikke.
Kom nu.
Sig ja.
- Ja. - Jeg tænker over det.
- Jeg... - Jamen, der er ikke noget pres.
Jeg er nem, så bare, du har informationen.
Ja, jeg ringer til dig.
Jeg... godt, det var rart at træffe dig.
- Okay. Tak. I lige måde. - Rart at træffe jer. Farvel.
Hun er bedårende.
Se levende ud.
De fangede en.
Stakkels kassedame. Hun bliver ikke betalt nok til at håndtere det.
Åh pis, hun giver den til ham.
Hvad, hun giver ham sandwichen?
Hun tror, den er ægte?
Hun tror, den er ægte.
Okay, se hvad der sker.
Hun kiggede ikke. Hvad fanden?
Hvad foregår der?
Man kan ikke regne med nogen nu til dags, så man kan lave et ordentligt kunststykke.
Giv mig en af dem.
Jeg vil gerne bede om en gratis sandwich, tak.
Selvfølgelig. Værsgo.
Tak. Vent. Skal jeg ikke bruge en kupon?
Jeg fik den af nogen upålidelige typer
ovre ved Orange Julius. Den er vist ikke helt god.
- Jo, den er fin. - Jeg tror, den er uægte.
Det tror jeg ikke.
Det er den dog. Kig lige på den et sekund. Fortæl mig så den er ægte.
Vil du have den sandwich eller ej?
Lad mig tale med bestyreren.
Fint.
Charlie, gider du lige komme herover?
Hej. Hvad kan jeg hjælpe med.
Er bestyreren ikke på arbejde i dag?
Jo, det er han. Det er mig.
Kuponen er uægte.
Nej, den er helt fin.
Har du kigget på den?
Det gjorde jeg. Den er officiel.
Den er ikke officiel. Jeg synes ikke, den ser officiel ud.
Og den er falsk,
og du har givet alle de gratis sandwicher væk for forfalskede kuponer.
Du er et fjols, og dine... dine folk er fjols.
Vær venlig bare at tage den gratis sandwich og stil dig ud af køen.
Jeg ville ikke spise den lortesandwich, selv hvis du betalte mig for det.
Okay. Nu ringer jeg til politiet.
Du har et lillebitte ansvar. Du skal bare gøre dit job. Jeg gør resten.
Det eneste, du skal gøre, er at lade det ske!
Hvad er der galt med folk nu til dags? Jeg gør arbejdet,
og I får lov til at overvære dejligheden. Det er det eneste, I skal...
Stop det der! Du skal ikke optage mig. Jeg optager jer.
Det er meningen, det skal være kunst, ikke en YouTube video.
Skat, lad os bare gå.
Jeg sagde jo, det ville ske. Du troede, de ville løse alt.
De gjorde det kun værre.
Du gjorde det her! Dig. Du gjorde det her!
Okay, skat. Lad os gå.
Jeg tror, de har mistet...
Deres kunstneriske sensibilitet?
- Nej, deres forstand. - Ja.
De har altid haft en mærkelig ide om, hvad kunst var,
men helt ærligt, det var næsten fjollet.
Troede han, han kunne lede et kup mod Kyllinge-dronningen?
Det ved jeg ikke.
Måske burde vi have hjulpet dem.
- Hjulpet dem? - Ja.
Annie, helt ærligt! Absolut ikke.
De er betrængte. Det er vi alle.
Det er dog ikke det samme.
Det ville ikke løse noget. Det ville gøre os til børn igen.
Er det det, du øskner?
Jeres far og jeg har besluttet at tage til Berkshires i nogle dage.
Berkshires, hva'? Alle tiders.
- Hvornår? - I aften.
Er det på grund af Kyllinge-dronningen?
Sikken katastrofe.
Storartet kunst er dog altid svært, ikke?
Hvad sagde du?
Hvad du altid fortæller os, at storartet kunst altid er svært.
Gør mig en tjeneste, lad være med at tale om ting, du ikke forstår dig på.
Okay. Det er en aftale.
Jeg har fundet noget mærkeligt.
Det er mærkeligt.
Der er cirka hundred af dem bag i mit skab.
Hvad tror du, de er?
Det ved jeg ikke. Måske har en fan sendt dem.
Jeg mener, kan du huske den dame, der sendte alle de tænder i plastikposer?
De er faktisk ret gode. Se lige detaljerne på det her.
- Ja. - Hvad laver I?
- Hej. - Lad være med at kigge på dem.
- Mor. - Jeg mener det.
- Hvad er der galt? - Jeg ved det ikke. Fandens også.
Hvor kommer alle de billeder fra?
Det er mine.
- Dine? - Har du lavet dem?
Ja. Jeg har.
Siden hvornår er du begyndt at male, mor?
Hvordan tror du, jeg kom ind på kunstakademiet?
Jeg stoppede, da jeg mødte jeres far.
Så han kender ikke noget til de her?
Nej, er du rigtig klog.
Hvis han fandt ud af, jeg var begyndt at male igen, ville han anse det som forræderi.
Hvorfor er døren låst?
Vi taler sammen.
Om hvad?
Vores følelser.
Åh. Mød mig i bilen.
Jeg vil have, I skal have de her. Her. De er til dig. De er til dig.
Lov mig, at hvis jeg dør inden jeres far, så skil jer af med alle de andre.
Så lad os lægge dem tilbage.
De er utrolige.
Tak. Det er bare malerier.
De er ret gode, mor.
Ja, tak.
Køleskabet er fyldt,
så I kan bare tage, hvad I har lyst til.
Tak, mor. I må have en god tur.
- Tak. - Giv mig et kys.
Kør forsigtigt, far.
- Jeps. - Pas på din bror.
- Det bliver jo kun et par dage. - Det ved jeg godt.
- Det skal nok gå. - Farvel, far.
Hold jer væk fra vores værelse.
Det skal vi nok.
Hvorfor græder hun?
Hun græder altid, når hun siger farvel.
På trods af, hvor akavet det var i går,
så tror jeg, jeg er ovre den første hurdle.
- Virkelig? - Ja.
Jeg tænkte på hvad den åndssvage Esquire fyr sagde,
at hver gang jeg, jeg ved ikke, laver rav i det,
så gør jeg bare præcis hvad Barn A altid gjorde,
men når jeg tænker over det, det gjorde mig pissesur, men han har ret...
Men han havde fundstædig ret, ikke?
Ja, han havde fundstædig ret.
Og i går gjorde jeg det ikke. Barn A klarede sig over for dem.
Og det er takket være Barn B, ikke?
Ja, vi hjælper hinanden. Vi bryder gamle mønstre.
Ligesom Dr. Phils par.
Vi er ved at blive bedre.
Jeg har ikke haft en drink. Du har ikke taget en pille.
- Nå... ups. - Baxter.
Mit øre gør ondt.
Men der er noget, der fungerer, ikke?
Og når mor og far indser, at vi ikke længere er børn, hvilket de er nødt til,
så kunne vi have en sund familie,
et sundt liv,
gøre sunde ting sammen,
tage på tur,
Grand Canyon i en campingvogn.
Det lyder rædselsfuldt.
Jeg tænker bare hørt. Kom nu. Vær nu ikke sådan en nedtur.
Godmorgen, frue.
Vil I være venlige at komme ned på politistationen?
Der er en situation, vi gerne vil diskutere med jer.
Jeres forældres bil blev fundet på en rasteplads på Route 22
lige inden grænsen til Massachusetts.
De var ikke ved bilen, men der var,
er jeg bange for, tegn på overfald og ret meget blod.
Og vi tjekkede overvåningskameraer og interviewede ansatte
de omliggende steder, men vi har ikke været i stand til at drage
konklusioner på nuværende tidspunkt.
Alle ting tyder på, at jeres forældre på nuværende tidspunkt er forsvundet.
Og vi må formode, der er begået et overfald.
Undskyld mig, men vores forældre er ikke forsvundet.
De er kunstnere. Det her er en forestilling.
Vi kender alt til deres kunst-halløj.
Men faktum er, at de er forsvundet fra den bil, de kørte i,
og der er blod over det hele.
Det her er bare for dumt.
Fire rasteplads-bortførelser har fundet sted
de sidste ni måneder langs Route 22, og de endte alle i mord.
Vent. Virkelig?
Det er ikke, hvad dette er.
Lad os ikke håbe det.
Men billederne fra forbrydelsesstedet
har forbavsende mange ligheder med de andre sager.
Må jeg få lov at se dem?
Sagde du fire de sidste ni måneder?
Og ville dette være den fjerde eller femte?
I guder. Lad mig se.
Det er kunstigt blod.
- Må jeg se? - Det her er, hvad de ofte bruger,
når de optræder.
Laboratoriet vil lade os vide, om det er tilfældet.
I tror, de er døde, ikke?
Det ved vi ikke, men ja, det er muligt.
Vores forældre gemmer sig nok et sted og synes, det er hylende morsomt,
og så snart I siger, de er døde, vil de pludselig genopstå.
Det tager syv år, før man kan erklære nogen døde uden et lig i denne stat.
Vil de vente syv år?
Her er en til. En studerende, det sidste offer i en række rateplads-mord.
De kendte til mordene. De har baseret hele stykket på dem.
Og ved du hvorfor? Fordi vi ikke ville være med til det Kyllinge-dronning halløj.
Det er vores straf.
Lokal mand fundet i en restaurant-container.
"Stedet for heling." Rend mig. Iscenesætter sin egen død.
Lad være med det.
Åh, gud. Du har ret. Hvad er det, jeg gør. Jeg har tilbagefald.
Og ved du hvad? Det her er alt sammen Calebs skyld.
Det var derfor, mor græd, da hun tog af sted. Hun ville ikke med.
Hvorfor tror du ellers, hun ville have, vi skulle finde de malerier?
Det ville hun nu ikke. Hun gemte dem.
Fra ham. Hun gemte dem ikke fra os. De var i mit skab.
Hun vil have, vi skal vide, at hun selv er kunstner.
Ikke? Hun vil ikke længere gøre den performance-kunst.
Ligesom os. Hun er... hun bliver tvunget til det ligesom os.
Vi bliver alle tvunget til det lort.
Og hvad hvis han ikke gør det?
Hvad hvis det her virkelig er sket?
Overvej det lige.
- Hold nu op. - Det er muligt, at det skete.
Det er det, han vil have. Dette er, hvad han øskner.
Han vil have, vi skal tro, de er døde.
Det er ret ynkeligt, selv for ham, men det er det, han vil have.
Han vil have at Barn A og Barn B tuder, gør det her.
Jeg håber, du har ret.
Den skiderik.
- Hvad? - Den skiderik!
Hvis dette er performance-kunst, så optager de os.
Og de har kameraer et eller andet sted. Og de prøver at optage os.
Caleb! Camille!
Jeg ved det!
Jeg ved, de skjuler sig et sted. De venter bare.
Vi går tidligt i seng, og står tidligt op,
vi slår hovederne sammen,
og vi vil lede efter dem, og vi stopper ikke, før vi har fundet dem.
Jeg kan ikke forestille mig hvem. De havde ingen venner. Vi er deres eneste familie.
Jamen der er nogen, der hjælper dem.
Hvad laver du? Hvad er det?
Det er en opslagstavle. Vi kan ikke foretage en efterforskning uden en opslagstavle.
Og jeg sætter alle disse ting fast på den.
Jeg har gennemgået deres adressebog og e-mails, og jeg...
Jeg har ikke fundet noget usædvanligt.
Tror du ikke, vi bør lade sheriffen gøre alt det?
Nej. Sheriffen leder ikke efter dem. Han leder efter mordere.
Og hvad hvis vi finder dem, og de er i live, hvad så?
Hvad gør vi så? Staffer dem?
Det handler ikke om straf, det handler om ærlighed.
Det handler om at sige, at nu er det nok. Slut.
Hold op med det fis. Ikke flere foregivelser. I er ikke døde. Vi sørger ikke.
Vi ville ikke spille med mere.
Vi skal komme videre med vores liv. Vi skal være en rigtig familie for en gangs skyld.
Leve et rigtigt liv.
Og leje en campingvogn?
Gør du nar ad mig?
- Nej. - Jeg gør det her for os.
For os alle sammen.
Det ved du godt, ikke?
Er du sulten?
Nej. Jeg må koncentrere mig.
Se et par af de her. Koncentrere mig.
Jeg har ikke lyst til at gøre det, og det er bare en dårlig ide.
Kender du udtrykket "showet må fortsætte".
Det sker, når hovedpersonen er i et færdselsuheld til premieren.
- Jeg skal være stage manager. - Baxter, Coby er på hospitalet.
Med et brækket kraveben.
Dette er min sidste forestilling i år.
Der er kysse-scener!
Jeg er skuespiller. Jeg vil ikke kysse dig.
- Jo, du vil! - Jeg vil kysse Romeo.
Spillet af din bror.
Jeg har lige hørt, hvad der skete med Coby Reid. Auditoriet er fuldt.
Det gør ikke noget. Baxter overtager.
Miss Delano, kender De skuespillets plot?
Baxter kender replikkerne. Uden ham, bliver der ingen forestilling.
Jamen med ham har vi incest. Okay.
Du spiller med, men uden noget kysseri.
Det er Romeo og Julie.
Sådan er reglerne, frk. Fang.
Du bliver alle tiders. Klæd dig nu på.
Dog opfyld mine bønner.
Så bevæg dig ikke, mens jeg siger mine bønner. Derved fra mine læber, via dine,
vil jeg blive renset for mine synder.
Så tag mine læber den synd de har taget.
Synder fra dine læber?
Giv mig min synd igen.
Du kysser ifølge bogens regler.
Folk griner på grund af dig. Du ødelægger...
Godaften til min spøgelsesagtige skriftefader.
Romeo vil takke dig, datter,
for os begge.
Det var det bedste Shakespeare, jeg nogensinde har set.
B, jeg siger dig. Virkelig godt. Jeg er meget stolt.
- Det var alle tiders. - Frk. Delano.
Et par minutter, børn. Vi må hjem.
Sikken aften, hva'?
Jeg er faktisk lige blevet fyret.
- Hvad? - Det var det værd.
I aften gjorde vi, hvad teater bør gøre.
Men det var ikke din skyld.
Jeg vidste godt, hvad jeg begav mig ud i. Jeg fortalte jeres forældre, da vi forberedte
det her, at i kølvandet på den bedste kunst efterlades jorden altid afsveden.
Afsveden jord.
Hvad mener du med, da vi forberedte det her?
Har jeres forældre ikke fortalt jer det?
Det var deres ide, men jeg var beæret over at være en del af det.
Tro det eller ej, men på universitet studerede jeg eksperimentalteater, jeg ved,
jeres forældre er to af de vigtigste avantgarde-kunstnere
i vores tid. Så selvfølgelig hjalp jeg dem.
Men hvad med Coby Reid? Hvordan vidste du, han ville være i et uheld?
Dine forældre tog sig af ham.
Nej, nej. Du forbarmede.
De gav ham $500 for at droppe ud.
Ulykken var bare et uheld.
Hvorfor gjorde de alt det?
For kunstens skyld, skat.
For kunstens skyld.
Vi er sådan nogle får, folk har brug for at blive lidt rystet,
vågne op, se sig omkring, se ting på en ny måde.
Det er det, vi forsøger med vores arbejde...
Ja.
...for ryster man noget nok, bliver det transformeret.
Camille og Caleb Fang Sparkill, New York 2012
Det handler egentlig ikke om, hvad vi gør. Det er, hvad de gør.
- Ja. - Folk der ser på.
Vores arbejde har en effekt på dem, for vi
vækker dem, genopliver dem.
Det er en genopstandelse.
Og ikke en refleksion over den menneskelige situation?
Nej! Det ved du godt. Hvem vil se en refleksion over den menneskelige situation?
Det sker muligvis, når vores stykker bliver vist i gallerier.
"Åh, se hvad de gjorde. Se hvordan folk reagerede.
Det er så menneskeligt og vidunderligt!" Men det er ikke kunsten.
På det tidspunkt er det forbi.
Ja, vi udstiller kun i gallerier for at få tilskud.
Kunsten ligger i det øjeblik, det sker, virkelige mennesker
der reagerer spontant. Den reelle menneskelige situation.
Ikke en kunstners version af det.
Er det ikke bare livet?
Jo, netop. Ikke en refleksion over livet,
men selve livet. Kunst og livet, livet og kunst, vi gør dem
ombyttelige. Og begge bliver beriget på grund af det.
Mener du, andre former for kunst kan gøre det?
Nej. Hvad, malerier? Fotografier, det er det modsatte. Det er døden.
Kunst sker, når ting bevæger sig, ikke når man fryser dem i en blok is.
- Gud. - Det var kunst.
Du er skør.
Dette er ikke.
Kan du se det?
- Skål. - Ikke?
Jo, det er rigtigt.
- Overraskede jeg dig? - Ja, du gjorde.
Det gør du altid, ikke?
Nå, men det er det, jeg mener.
- Du, Baxter. - Ja.
Dengang med Romeo og Julie,
det var da, det holdt op med at være enkelt, ikke?
Er det ikke derfor, du tog af sted?
Nej. Jeg troede, jeg tog af sted, fordi jeg skulle på universitetet.
Hvorfor klæder du dig pænt på?
Jeg vil ligne rollen.
Hvilken rolle?
En, der står foran en klasse, og ikke er fuldstædig paralyseret af det.
- Tager du af sted? - Ja. Er det forkert?
Jeg synes bare, det er lidt mærkeligt.
Du ved, at holde offentlige foredrag når ens forældre er forsvundet.
Jeg trænger til at blive distraheret.
Jamen så vil jeg også med.
Jeg vil høre din tale.
Jeg vil ikke holde tale, bare besvare deres spørgsmål.
Jeg er ligeglad. Jeg vil med.
Okay, men jeg vil ikke have, du blander dig. De vil høre fra mig.
Jeg vil ikke sige et ord.
Fint. Hvad synes du?
Jeg ved ikke rigtig. Jeg synes, du skal undlade den øre-dims.
Den er der af lægelige årsager, men...
Jamen jeg synes, det er...
Som om jeg er kommet til skade.
Distraherende. De vil ikke lytte til din...
Den fungerer ikke med den eller det, vel, for det er...
- Bare drop øre-dimsen. - Den er ret stram.
Så det er Baxter Fang,
der har skrevet Svanehuset,
der blev nomineret for den eftertragtede Golden Quill pris.
Hans anden novelle, Undergrunden,
var, passende for en næste novelle, en mere kompleks og kontroversiel bog.
Det er fair.
Han vil tale med os i dag om den kreative proces. Baxter? Værsgo.
Okay. Skal jeg ikke bare svare spørgsmål?
Jeg kan... lad mig... lad mig præsentere...
Jeg kan præsentere, hvordan jeg...
arbejder. Jeg kan fortælle, hvordan jeg skriver,
hvilket jeg udelukkende gør på computeren.
Jeg tygger på tyggegummi.
Det, synes jeg, er en stor hjælp.
Måske kan du beskrive det mere generelt?
Såsom hvad der driver dig til at skrive.
Lidt mere generelt? Generelt, lidt mere generelt?
Ja. Okay. Fint.
Lad mig se.
Nogen gange får jeg frygtelige tanker.
Får I nogensinde frygtelige tanker? Og jeg
kan ikke få dem ud af hovedet, så det hjælper at skrive dem ned.
Da jeg var... da jeg var barn, tænkte jeg meget på...
Jeg tænkte meget på, hvad der ville ske, hvis mine forældre døde...
og øh...
og jeg kunne ikke få det ud af hovedet.
Det kan jeg ikke. Det kunne jeg ikke. Og man vil ikke tænke på det,
men hvis man ikke kan lade være,
så foreslår jeg, I skriver det ned. Det gjorde jeg.
Jeg... Min søster og jeg har ingen slægtninge,
så i min historie, bliver vi...
vi bliver flyttet på børnehjem, og... og det er en kvinde, der bestyrer det.
Og hun mishandler alle børnene. Hun er meget streng over for dem.
Min søster og jeg, vi... vi finder os i det, med al den...
den hårde behandling i månedsvis, og så finder vi en... en måde at flygte på.
Og... en aften, når der er mørkt, flygter vi gennem en... skakt.
Vi kommer ud for enden af skakten, og vi løber gennem en roemark.
Jeg gjorde det til en roemark.
Nå, så vi løber gennem denne roemark,
og mens vi løber, kigger vi over skulderen, og alt er vel.
Vi klarer det, og vi kommer til en fredfyldt skov,
og vi går ind i skoven, og det er...
Vi tror, at alt det værste ligger bag os,
men pludselig får vi en sæk over hovedet,
og vi bliver ført bort til en undergrund, nærmest en hule,
og der er en masse andre kidnappede børn, og endnu et kapitel med elendighed ville...
ligesom begynde da. Jeg har ikke den del endnu, men...
Er der nogen, der nogensinde har haft sådan nogen frygtelige tanker?
- Det har jeg. - Har du?
Hele tiden.
Bare skriv dem ned.
Jeg synes i hvert fald, det hjælper. Hvis jeg ikke kan få det ud af hovedet,
så skriver jeg dem bare ned, selvom de er mærkelige, jeg kan kontrollere dem og...
Jeg kan bare, du ved,
jeg kan kontrollere min verden, når jeg skriver.
Det er sådan, det er for mig at skrive.
Du har fem nye beskeder.
Første nye besked.
Hej, det er Ann Amata fra Kunst...
Anden nye besked.
Det er WMAC i Albany. Vi vil gerne arrangere et interview med hensyn til...
Tredje nye besked.
Hej, det er Eddie Sanchez.
Fjerde nye besked.
Hej, det er Sherif Hale. Vi har fået resultaterne fra blodprøverne tilbage.
Og jeg er bange for, at blodet fra rastepladsen matcher din fars DNA-profil,
så det er reelt, hvilket ingen af os naturligvis ønskede, men det betyder,
at vi står over for en alvorlig situation,
så vi må som sagt grave lidt dybere i denne efterforskning.
Vær venlig at ringe tilbage. På forhånd tak.
Det betyder ikke noget.
Caleb har gjort mere skøre ting, en at tappe sit eget blod. Det ved du godt.
Godnat.
Jeg tror, jeg har fundet noget.
Du tog fejl.
Da du sagde, de ikke havde nogen venner, glemte du Hobart.
- Hvem er det? - Hobart Waxman.
Deres mentor.
Hvis de fortalte nogen om det her, så ville det være Hobart.
Kan vi tale om det i morgen, for jeg er midt i det her?
Midt i hvad?
Jeg er ved at skrive min bog. Jeg har fundet på noget godt, og...
Hvor spændende.
Ja, det synes jeg.
Så hvad skal vi gøre ved Hobart?
Han er enten død, eller tæt på.
Så må vi hellere snart finde ham.
- Annie, jeg er ikke bare... - Nej. Gør det ikke.
Tving mig ikke til at gøre det alene. Du lovede, at vi ville hjælpe hinanden.
Det første år, jeg gik i Hobarts klasse,
så vi et stykke af kunstneren Chris Burden,
hvis arbejde, Hobart ikke brød sig om.
Chris Burden er en plattenslager! Det er ikke andet end fusk.
Så vi står i Burdens galleri, og han
fortæller os, at han vil blive skudt den dag.
Og så tager en assistent en pistol frem og skyder ham i armen.
Jeg var chokeret. Jeg syntes, det var gribende og begik den fejl at nævne det.
Så Hobart siger mig imod, og siger...
Det er en gang lort! Kunst kan ikke finde sted i et kontrolleret miljø.
Det er ikke kunst. Det er, jeg ved ikke hvad, konservering.
Folk er sgu da ligeglade, om man lader
nogen komme ind og skyde en i et skide galleri.
Der er ingen fare. Der er ingen overraskelse. Nej.
Det skal finde sted i verden,
omkring folk der ikke ved, at det er kunst.
Det er sådan, det skal være.
Han var så skuffet over mig. Jeg var nødt til at gøre det godt igen.
Ja. Caleb og jeg kom sammen, og han spurgte, om jeg kunne håndtere et kamera.
Så vi sad på hug i et klasseværelse på femte sal...
Professor stykket 1972
...med et vindue der havde udsigt over skolegården.
Og vi ventede på at Hobart skulle komme forbi.
Han skød mig med en armbrøst.
Jeg skød ham med en armbrøst.
Det var lige før han brugte en riffel.
Gudskelov gjorde du ikke det.
Han vidste, det ville ske, bare ikke hvornår.
Der var et kort i min lomme, hvor der stod, jeg var blevet sået af en ven.
Der var kaos...
Jeg er blevet såret af en ven.
...skrig, blod, sirener,
og jeg kan huske, jeg lå der og tænkte, hvor smukt det var.
Han nægtede at give dem mit navn.
- Han er en fin fyr. - Ja, han er god nok.
Hobart. Din fede fuck.
Det tyder ikke på, her er nogen.
Så hvad gør vi nu?
Det er kun godt. Lad os finde en åben dør og gennemsøge huset.
Vent lidt. Hvad mener du?
Kom nu. Vi går hver vores vej. Hurtigt!
- Skal vi bare bryde ind? - Ja.
- Annie. - Kom nu.
Rør dig ikke, Annie.
Jeg skyder hul i din kæreste.
- Han har en pistol. - Tag det roligt, Hobart. Du kender os.
Annie. Annie Fang.
Hold da kæft.
Er det Baxter?
Ja. Baxter. Baxter Fang.
Det må jeg sgu nok sige.
Så vil du være venlig at fjerne pistolen fra min ryg nu?
Det var sgu da ikke en pistol. Bare min finger.
- Åh. - Bang, bang.
Der fik du mig.
Annie, jeg har ikke set dig, siden du var lille.
Jeg har dog set alle dine film.
Og også dig, Baxter. De bøger er alle tiders.
Ikke den anden. Jeg syntes, den var...
- Ikke din smag. - Men den første, den var rigtig god.
Tak. Ja, den anden...
Den anden, det var en udfordring.
Den tredje vil dog blive god.
Så jeg læste, om jeres forældre. Frygtelig historie.
Tror I, de virkelig er døde?
- Det er meget, meget... - Nej. Nej, det gør jeg ikke.
- Muligt. - Jeg tror, du hjælper dem.
Er det derfor, I er her?
Du er den eneste, der har nok tillid til dem til ikke at fortælle nogen om det, så...
De elsker dig.
Det gør de afgjort ikke. Vi kom op at skændtes for flere år siden.
- Virkelig? - Er det rigtigt?
- Virkelig? - Ja.
Hvordan kan det være?
Det er ikke passende for mig at sige.
Må jeg give jer et forslag?
Selvfølgelig.
Hold op med at lede efter dem.
Det var en dårlig ide, at blande familie og kunst. Det...
Men måske er I fri for det nu.
I må holde op med at anse det for en ringeagt...
og begynde at anse det for en gave.
Ja. Gave.
Jeg ved, jeg ikke burde...
Hvad er det?
De var fortabte, efter I tog af sted. Deres arbejde gik virkelig dårligt.
Så for nogen år siden, tilbød jeg at finansiere en dokumentarfilm
om dem, til at fejre alt hvad I havde lavet.
Men også for at lukke det kapitel, så de kunne komme videre med noget nyt.
En dokumentarfilm?
Ja. Det var... Det var en forfærdelig ide.
De udgav den aldrig, naturligvis.
Men I spurgte om skænderiet.
Sig mig, overvejede I nogensinde, at det, I gjorde, måske havde
en ugunstig effekt på børnene?
Nej. Børn er utrolig ukuelige.
Da min fætter Jeffrey var to, sad han fast i en brød i tre dage,
og nu har han en familie, og han er sælger, så der kan man bare se.
Og hvornår besluttede I, at I ville benytte dem i arbejdet?
A var en baby, og helt ærligt, efter hun blev født, var jeg,
ja, jeg havde det elendigt.
Jeg tænkte, det var slut med vores liv.
- Som kunstnere. - Naturligvis som kunstnere,
for, og jeg har hørt det utallige gange, børn dræber kunst. Det gør de bare.
Man får dem, og den passion, man havde for den kreative udtryksform, bliver sekundær.
Det mener nogen mennesker.
Jeg havde en voldsom følelsesmæssig nedtur, men så skete der noget vidunderligt.
Ved juletid tog vi babyen hen for at se julemanden.
Det var min ide. Det var nuttet.
Vi tog kameraet, tager derhen og jeg sætter A
på den ildelugtende sæsonarbejders skød, så hun skriger naturligvis,
men på en måde, jeg aldrig havde hørt før, noget fremtryllet af en mørk kunstart,
som om en sværm af dæmoner ville flyve ud af hendes mund,
og stakkels julemand, der forsøger at ryste hende løs,
og elvene løber i dækning i baglokalet.
Familier greb deres børn
og løb væk fra køen. Der var et postyr.
Og en åbenbaring for mig.
Jeg tænkte, børn behøver ikke dræbe kunst.
Ikke hvis de er kunsten.
For første gang tænkte jeg,
"Jeg tror, jeg vil have børn."
- Gud, tal dog ikke sådan. - Det er sandt.
Ved du hvad, jeg vil ikke have det med i...
Jeg vil have hele den sidste del klippet fra.
- Hvorfor? Det var super. - Det han sagde om børnene.
Nej, Hobart, nej.
- Hvad? Hør her... - Nej, hvis du
- inkluderer det... - Hvad er pointen med det her
- hvis du ikke... - Jeg sværger... Det er slut.
- Nej, Jeg er færdig med det her. - Nej, hvad...
- Medmindre du lover det. - Hvis vi skal fortælle historien,
bør vi så ikke fortælle sandheden?
Jeg ved, hvordan vi kan finde dem.
Åh, det er sent. Gå i seng.
Nej. Mors malerier. Vi arrangerer et show.
Vi kalder det Camille Fangs skjulte kunst,
og vi promoverer det som et slags mindemærke, og så skal Caleb nok vise sig.
Han vil blive rasende over det. Hvad siger du til det?
Hvad siger du?
Jeg siger, du er fuld. Kom nu.
- Jeg er ikke fuld. - Jeg kan lugte det.
Nej, jeg har fået en drink. Jeg er ikke fuld.
Sluk for det skide lys med det samme og gå i seng!
- Hold op med at se den dokumentarfilm. - Jeg kender en,
- der har et galleri. - Du lyder som en tåbe.
Jeg har fået nok af det her. Jeg er færdig med det.
- Hvad mener du? - Jeg er færdig med den eftersøgning.
Jeg er færdig med bilture og... opslagstavlen.
Jeg har gjort alt det her, fordi jeg er din bror,
og jeg elsker dig, og jeg tror... at du måske har brug for alt det her for at hjælpe dig
bearbejde alt det der med mor og far,
men jeg begynder at tro, at du bare undgår det.
- Undgår hvad? - Jeg tror, du undgår sandheden.
Hold nu op.
Og hvis de ikke er døde,
så vil de have, at alle tror de er, inklusive deres egne børn.
Så hvis vi finder dem, hvad forskel gør det så?
Du kan ikke sige noget til dem, der kan få dem til at ændre, hvem de er.
Det ved du ikke.
Jo, jeg gør. Og af en eller anden grund tror du, at de pludselig
vil holde op med at være, som de nu er.
At de vil holde op med at gøre de ting, de gør
og være de mennesker, de nu er.
At de pludselig vil blive normale forældre,
og at det vil hjælpe dig med at fikse alt dit... halløj.
Det kommer bare ikke til at ske.
Vi kan ikke fikse dem. Vi kan kun fikse os selv.
Kan vi dog det?
Ja.
Det tror jeg, vi kan.
Og at komme videre er en god start.
Du tror, de er døde, ikke?
Det har du hele tiden troet.
Jeg ved det ikke.
Hvis de er døde, er det frygteligt.
Men hvis de ikke er døde...
er det næsten værre...
på mange forskellige måder.
Så uanset hvad, så er de bare forsvundet, ikke?
LOPPEMARKED
Hej. Har du fundet noget, du kan lide?
Jeg overvejer et par ting.
Hvad er det for noget musik?
Det er... det er et eller andet fra mine forældres samling.
Hvis du kan lide det, kan du få rabat.
Hvad med den her?
Hvad med det her i stedet for?
Det må du godt få
- Virkelig? - Ja.
Det vil Annie ikke have noget imod?
Nej, det er mit. Jeg vandt det.
- Endnu bedre. - Du må gerne få det.
Hvordan ser det ud?
Alle tiders. Prøv det. Det passer dig sikkert. Ja.
Helt ærligt. Gennem her?
Vent lige et øjeblik.
Dræb alle forældre Dræb alle forældre
Kan du høre det?
Lyder det bekendt?
Det gør det afgjort.
De Hævngerrige Jomfruer?
Hvad?
Sang fire,
DAF, "Dræb Alle Forældre"
Er alt i orden?
Lad mig se den.
"Dræb alle forældre" er en Fang sang.
Som børn sang Annie og jeg den i et stykke.
Annie skrev sangen.
Sang vi den ikke i Central Park? Fars kamera blev ødelagt.
Der er ingen optagelse.
De kan kun kende den sang gennem dig, mig, mor eller far.
De Hævngerrige Jomfruer skrev for nyligt kontrakt med Let Larm,
et lillebitte indie-label i Nordvest.
Lucas og Linus Baltz er 14 år, selvlærte musikere,
besat af apokalypse, og bor stadig i Massachusetts.
Hvorfor er jeg så bange for, de vil dræbe os?
De vil ikke dræbe os. Vi leder bare efter information.
Ja, okay. Er du klar?
Okay, du leder efter adressebøger, sangtekster, dagbog, alt der kan hjælpe.
Ja, forstået.
Kan du huske dine replikker?
Ja, jeg kan.
- Skal vi øve dem? - Nej, jeg vil ikke øve dem.
Hej. Er du Linus?
- Lucas. - Nå, Lucas.
Halvtreds procent chance.
Vi er journalisterne fra Spin, Spin Magazine.
Ventede I os ikke?
- Jeg hedder Jenna Day. det er Pete Sanders. - Jeg hedder Pete.
Vi er kommet for at skrive din og din brors profil
- for bladet. - Ja, vi skal interviewe jer.
Normalt bliver interviews arrangeret af vores manager.
Ja, det gjorde vi også.
- Det er... - Ringede de ikke til jer?
Det var da mærkeligt.
Nå, men må vi komme indenfor? Ellers kan vi ikke gøre det, så...
Hej. Der er Linus.
Hvem er de?
Spin Magazine. De vil skrive en historie om os.
- Hvordan går det? - Ja, det kan være, det kommer på forsiden.
- Det er rigtigt. - Så øh...
Nå, men skal vi begynde?
Er det i orden? Bare begynd at snakke.
Hvilken slags guitar spiller du på?
Har I noget imod, jeg lige benytter toilettet?
Nej, det er for enden ad gangen.
- Denne vej? - Ja.
Det er bare en billig en fra et katalog.
Vi er ligeglade med instrumenter.
Fint. Hvad er jeres indflydelser?
Vi kan godt lide speed metal, men vi er ikke gode nok til at spille det.
Vi lytter til rap.
Fedt.
Alle tiders.
Fortæl mig om sangen "DAF".
Hvad vil du vide?
Hvad fik dig til at skrive den?
Vi syntes bare folk skulle dræbe deres forældre
hvis de vil gøre noget godt med deres liv.
Det er en ret dum sang.
Du skrev ikke den sang, Lucas.
Jo, vi gjorde. Vi skrev den.
Nej, I gjorde ej.
Og jeg vil skrive en hel artikel om det, medmindre du fortæller mig, hvem der gjorde.
Ja. Han sagde, med hånden nedad.
Okay. Vær forsigtig.
- Hånden nedad! Åh, gud! - Åh, det gør ondt.
Klarer du det?
Okay, godt. Det er godt. Det er nok. Okay.
Bare put det lige der på rattet.
I skrev den ikke. Hvem lærte jer den?
Sig det så. Hvem?
I bør gå nu.
Hvor fik I den sang fra?
- Hvor fik I den sang fra? - Okay. Vi skrev den ikke.
Men det var den første sang, vi spillede, så vi inkluderede den på albummet.
Selvfølgelig skrev I den ikke. Ved du hvorfor? Det gjorde jeg.
Hvad foregår der?
De sagde, de var fra Spin. Men det tror jeg ikke, de er.
Gå ud og leg i haven.
- Frøken Melano? - Hvad fanden?
Jeg sagde, gå ud i haven.
Hvor er vores forældre?
Lad os være i fred. Bare lad os leve vore liv.
Fortæl os, hvad du ved om dem.
Det kan jeg ikke.
Hvorfor ikke?
A og B.
Gid jeg kunne sige, jeg er forbavset, men det er jeg ikke.
Jeg burde have vidst, I ville finde mig.
Hvor er mor?
Hun bor ikke her.
Gør du?
Hør nøje efter, Caleb. Du har tydeligvis arbejdet på det her i meget lang tid,
og Baxter og jeg vil virkelig gerne ødelægge det hele for dig.
Vi vil have, det eksplodere i ansigtet på dig,
og det vil ske, medmindre du fortæller mig, nøjagtigt hvad jeg vil vide.
Advarede jeg dig ikke?
Hold mund.
Hvad fanden er det her?
Det er vores familie.
Hvornår blev det her taget? Se her.
- For syv år siden. - Bonnie er min kone.
- Virkelig? - Det er kompliceret.
De drenge elsker Caleb, så det skal I ikke ødelægge.
- Stop. - Han har været en pragtfuld far.
Han tager til baseball-kampe og koncerter, og I har ikke brug for ham. Det har vi.
I kan tænke, hvad I vil, men han forguder os tre.
Ti stille.
Tag os hen til Camille.
- Ja, lad os besøge Camille. - Ja.
- Ja. Tag os hen til Camille lige nu. - Kom. Lad os gå.
Okay, giv mig en klud eller noget.
- Okay. Det er nok. - Åh, gud.
Jeg fatter ikke, du skar din arm på den måde. Det er vanvittigt.
Vi havde brug for blodet.
Hvad er mors falske navn?
Patty Howard.
Har hun også en falsk familie?
Nej. Bonnie arvede den her hytte oppe nordpå.
Mor har tilbragt somrene deroppe og lært folk at kende i byen,
så det ikke ville virke mistænkeligt, når hun flyttede dertil.
Så det her har stået på i et stykke tid.
Ja, i flere år.
Vi måtte være nøje,
skabe nye identiteter vi kunne benytte, når Caleb og Camille døde.
Vi havde brug for personnumre, bankkonti, selvangivelser.
Ellers... ville det ikke have fungeret.
Det fungerede ikke!
Hej, Patty. Det kommer til at foregå sådan her.
I skal besvare et par spørgsmål...
og så skal I gøre, hvad jeg dernæst siger. Lad os begynde med hvorfor.
Arbejdet. Hvad ellers?
Det var meningen, det skulle være vores ultimative arbejde, en begivenhed så stor
at den ville overskygge alt, hvad vi tidligere havde lavet,
men så blev det tydeligt, at I ikke længere syntes, vores arbejde var betydningsfuldt,
og vi vidste, vi ikke kunne fortælle jer om planen.
Så vi skjulte den fra jer.
Så I lurede frk. Delano med i stedet for? Til at hjælpe jer.
Vi lurede ikke nogen. Hun kom frivilligt for lang tid siden.
Visse folk værdsætter vores arbejde.
Han og Bonnie skulle udadtil leve som mand og kone...
og det fungerede i et par år.
Men ting sker.
I er voksne. Det ved I godt.
Vent lidt.
Er du rent faktisk de drenges far?
Ethvert stykke har hvert sit sæt komplikationer, og i sidste ende
hjalp drengene med dækidentiteten.
Du erstattede os rent faktisk.
- Nej, der er ingen, der erstattede nogen. - I ville ikke arbejde sammen med os.
Hvorfor har du fundet dig i alt det?
For kunstens skyld. Alt vi nogensinde har gjort, har været for kunstens skyld.
Nej, det var ikke kun for kunstens skyld. Det ved du godt.
Alt hvad jeg gør, er fordi jeg elsker dig.
Og jeg lovede ham noget, efter du blev født.
Han ville forlade os, og jeg sværgede,
at hvis han kunne finde en måde at være lykkelig på og stadig blive,
så ville jeg altid gøre det samme for ham.
Selv ofre dine egne børn?
Tal ikke sådan.
Helt ærligt. I sidste ende, har du altid valgt ham over os.
I guder, du taler, som om jeg er et monster. Vi havde et godt liv.
I var glade børn. Du glemmer, hvor sjove de stykker kunne være, spændingen...
- Spar mig. - At springe ud i det, intet sikkerhedsnet,
ikke at vide, hvad der ville ske. Påstår du, det ikke var sjovt?
De eventyr vi havde. Hvad gjorde andre børn?
Tager til Grand Canyon? Disney World?
Vi gjorde noget vigtigt.
Jeg ville have foretrukket Disney World.
- World, hvis du spøger mig. - Ja, og en mor og en far.
Jeg har altid elsket jer børn.
Enhver følelse af ambivalens jeg eventuelt havde i starten, udviklede sig til kærlighed.
Så længe vi ikke lavede lortefilm og komprimerede jeres kunstneriske sensibilitet.
Hvad? Har jeg ikke lov til at misbillige dine valg?
Det er hovedtingen, forældre gør.
Hvad med de Hævngerrige Jomfruer?
Den dumme cd, den skide sang, ødelagde næsten det hele.
Lov jeres far, at I ikke vil sige noget.
Nej, vi sætter en stopper for det. Det lille stykke er ovre.
- Fandeme nej. - Fandeme jo. Jeg tager det her,
og går direkte til pressen.
- Giv mig det. - Nej.
Du vil ødelægge årevis af arbejde, fordi du blev såret.
Kom nu.
Vær nu bare fornuftige begge to, og lad være med at overreagere.
Jamen det er, hvad vi Fang'er gør. Vi overreagerer.
Hør nu her, vi har fattet det. I tror, vi skadede jer.
Fint. Mine forældre skadede mig.
Hendes forældre skadede hende. Får I børn, vil I skade dem.
Det er, hvad forældre gør. Og hvad så?
Jeg er ikke længere en ung mand. Dette er den sidste store ting, jeg nogensinde vil gøre.
Kom og besøg os en gang om året. Og bare vær sød ikke at sige noget.
I vil have, vi skal lade som om, I er døde.
Fint.
Det kan vi godt gøre.
Kom. Giv mig det. Vi kan gøre det her.
Ja?
- Gudskelov det er ovre. - Okay.
Lad os gå.
I forstår eller værdsætter måske ikke, hvad vi gør,
men I kan ikke nægte dets relevans, dets... effektivitet.
Alt hvad vi gjorde, vækkede jer,
fik jer til at se jeres liv med friske øjne. Det er, hvad vi gør for folk.
Det er, hvad vi altid har gjort. Og det er en god ting.
Ja. Ja, det er det vel, men ved du, hvad der sker med de folk?
Hvad?
Når de går, ser I dem aldrig igen.
Fortsæt med at gå til de baseball-kampe, det vil drengene kunne lide.
Er du klar?
Jeg er klar.
Nu.
Forestil jer, I er døde.
Mærk hvordan I bliver følelsesløse.
Start med jeres fingre.
Dernæst jeres hænder. Jeres håndled. Helt op til albuerne.
Alt er dødt.
Hvis vi kan forestille os vores egen død
men stadig formår at komme i live igen
så beviser det, at vi kan overleve alt.
"Vær nu ikke bange. Tag ansvar for dette øjeblik."
Hvis I er i kontrol,
så vil der være kaos omkring jer, men det vil ikke have indflydelse på jer.
Forstår I det?
Børnene nikkede og hul-mesteren åbnede døren til arenaen.
Larm kom rullende ned gennem tunnelen.
De ivrige tilskuere var derude.
Rachel tog sin brors hånd
og begyndte deres tur til hullet.
De vidste, det var deres job at kæmpe mod de andre,
at gøre usigelige ting, for at tilfredsstille
de voksne, der overså dem.
Men de søskende havde dog hinanden,
og evnen til at forestille sig et bedre sted,
for de mente inderligt,
at trods alt hvad de havde været gennem, at lykke stadig var muligt...
at et sted i fremtiden, ville de undslippe hullet...
og finde frelse i en ny verden.
Og det var den tanke, de klyngede sig til, broderen og søsteren,
mens de holdte hænder og gik mod arenaen...
"og endelig trådte ud i lyset."
.:: RAPiDCOWS - www.hounddawgs.org ::.